OUVERTURE
I det sidste århundrede inden begyndelsen...
af den nye tro der hed kristendom...
som af skæbnen var bestemt til at overvinde Roms hedenske tyranni...
og tilvejebringe et nyt samfund...
stod den romerske republik i centrum af den civiliserede verden.
"Af alle de skønneste ting" sang digteren...
"den bedste by og gudernes hjem er gyldne Rom."
Men selv på højdepunktet af sin stolthed og magt...
lå republikken alvorligt ramt af en sygdom der hed...
slaveri.
Diktatorernes tid stod for tur...
og ventede i skyggen på den begivenhed der ville indlede den.
I samme århundrede...
i den besatte græske provins Thrakien...
ydede en analfabetisk slavekvinde til sin herres rigdom...
ved at føde en søn, som hun kaldte Spartacus.
En stolt, oprørsk søn...
som blev solgt til et liv i trældom i Libyens miner...
inden han fyldte tretten år.
Der, under pisk og lænker og sol...
tilbragte han sin ungdom og unge manddomsalder...
og drømte om slaveriets ophørelse...
2000 år inden det endelig ville ophøre.
Tilbage til arbejdet!
Rejs dig op, Spartacus, din thrakiske hund!
Kom så, rejs dig op!
Min ankel, min ankel!
Min ankel!
Spartacus igen? Denne gang dør han.
Tilbage til arbejdet, alle sammen!
- Velkommen Lentulus Batiatus. - Ja, velkommen, min kære kaptajn.
Atten kilometer med katastrofal hede...
og omkostningerne ved at ansætte en eskorte... jeg bliver ruineret.
Og så har du garanteret ikke noget ordentligt at sælge mig, kaptajn?
Jeg har spildt min tid og mine penge. Fortæl mig sandheden.
Jeg tror, vi har nogle stykker, du vil være interesseret i.
Hvad, de der? Ådsler! Gribbene er vist sent på den.
Den her er ikke dårlig. Han er fra Gallien.
Jeg kan ikke lide gallere. Behårede.
- Kan han selv komme ned derfra? - Kom ned, du!
Kom ned!
Vær venlig at vise mig tænderne.
- Åbn munden! - Tak.
Ja. Som tænderne er, sådan er knoglerne.
Denne mund er virkelig utilgivelig.
- Han er lavet af kridt. - Vi har andre. Mange andre!
Solen er derovre. Tænk jeg skal betale disse folk.
Hvem er det?
Den der er fra Thrakien. Jeg gør et eksempel ud af ham.
- Hvordan? - Sulter ham ihjel.
Det er det eneste, der gør indtryk på slaver.
Sikken en skam.
Han reagerer. Gode muskler. Må jeg se hans tænder?
Åbn munden, Spartacus!
Du lugter som en flodhest.
Kaptajn, du bad ham om at åbne munden. Adlyder han dig ikke?
Hans tænder er det bedste ved ham.
Han bed haserne over på en vagt for mindre end en time siden.
Bed haserne over? Pragtfuldt! Gid jeg havde været her.
Jeg tager ham. Lad os se på nogle af de andre.
Følg med!
Trods sygdom og dødsfald, kommer vi til at tjene 11,000 sestertier!
Inklusive din komission, naturligvis.
Nej, sir. Uden min komission.
Marcellus, der er de.
De er et beskidt bundt, men det er de bedste, jeg kunne finde.
Ingen andre kunne have truffet så godt et valg.
Slaver...
I er ankommet til Lentulus Batiatus' gladiatorskole.
Her vil I blive trænet af eksperter til parvis at slås til døden.
I vil selvfølgelig ikke være nødt til at slås til døden her.
Det vil I kun, når I er blevet solgt...
og da for fornemme damer og herrer...
dem, der sætter pris på et godt drab.
En gladiator er ligesom en hingst: Han skal forkæles.
I vil blive olieret, badet...
barberet, masseret, lært at bruge jeres hoveder.
En god krop med en sløv hjerne er ligeså billig som selve livet.
I vil få jeres ceremonielle caudas.
Marcellus. Sådan.
Vær stolt af dem.
Ved specielle lejligheder, vil de af jer der gør godt indtryk på mig...
endda få selskab af en ung kvinde.
Cirka halvdelen af vore færdiguddannede...
lever i fem, ti... ti år.
Nogle af dem opnår endda frihed...
og bliver selv trænere.
Marcellus.
Jeg lykønsker jer. Og må heldet smile til de fleste af jer.
Marcellus, hold øje med den anden fra højre.
Han er thraker. De ville dræbe ham, fordi han bed haserne over på en vagt.
- Det skal vi nok kurere ham for. - Overdriv nu ikke. Han har kvalitet.
Næste.
Jeg kan godt lide dig.
Jeg vil gerne have, at du bliver min ven.
Jeg vil gerne være din ven.
Det eneste jeg beder om, er at vi kan enes.
Hvad hedder du, slave?
Spartacus.
Jeg kan fornemme, at du ikke kan lide mig.
Giv ham dit sværd.
Tag det!
Jeg har på fornemmelsen, at du gerne vil dræbe mig.
Dette er den eneste chance, du nogensinde vil få.
Dræb mig!
Vær ikke bange, slave.
Du har det sværd.
Jeg har kun det her stykke træ!
Vil du trodse min ordre?
Tag hans sværd.
Du er ikke så dum, som jeg troede.
Du er måske endda intelligent.
Det er farligt for slaver.
Husk bare...
fra nu af vil jeg holde øje med alt, hvad du gør.
Du gjorde det rigtige.
Engang imellem kan Marcellus godt lide at slå en mand ihjel som eksempel.
Jeg tror, han har valgt dig. Pas på ham.
- Hvor længe har du været her? - Seks måneder.
Gid han ville vælge mig.
Jeg vil have en chance til at dræbe det svin, før de bærer mig ud!
Stille! Ingen snak dernede.
Du kommer til at volde vanskeligheder for os alle, ligesom i minerne.
Hvad hedder du?
Du vil ikke vide mit navn.
Jeg vil ikke vide dit navn.
Bare et venligt spørgsmål.
Gladiatorer stifter ikke venskaber.
Hvis vi nogensinde kommer i arenaen samen...
er jeg nødt til at slå dig ihjel.
Helena...
med Galino.
Patricia...
Crixus.
Priscilla...
David.
Claudia...
Pharox.
Varinia...
- Dionysius. - Nej, nej. Spartacus.
Spartacus.
Felicia...
Jeg har aldrig haft en kvinde.
Du har en nu, Spartacus. Du må tage hende.
- Gå væk. - Hvad vil hun tænke om dig?
Ja, hvad vil jeg tænke om dig?
Gå væk.
Kom, kom. Vær nu ikke smålig. Vi må lære at dele vores fornøjelser.
Jeg er ikke et dyr!
Du prøver vel ikke på at flygte?
Ret din tapperhed mod pigen, Spartacus.
Jeg er ikke et dyr!
- Jeg er ikke et dyr! - Det er jeg heller ikke.
Hvad hedder du?
Varinia.
Du bliver nødt til at føre hende ud, Marcellus.
Det kan godt være, du ikke et dyr, Spartacus...
men denne ynkelige optræden giver mig meget lidt håb...
at du nogensinde vil blive en mand.
Første regel:
Det er et øjeblikkeligt drab, hvis I rammer det røde.
Her. Her.
Husk altid: Gå først efter det røde...
for hvis I ikke gør det, så gør jeres modstander det.
Ram det blå og det er en krøbling.
Her, her...
her og her.
Anden regel:
Gå hellere efter krøblingen end den langsomme død.
Her er en langsom død markeret med gult.
Her, her...
og her.
Husk...
En langsomt døende kan have nok kræfter til at dræbe jer, inden han dør.
Med en krøbling, ved I, at I har ham...
hvis I holder afstand og udmatter ham.
Resten er i orden for offentlig skue i Rom...
men her på Capua forventer vi mere end simpelt slagteri...
og vi får det.
Spartacus, hvorfor ser du på den pige?
Varinia! Stå stille.
Siden han kun kan se på pigerne...
all right, slave, kig du bare.
Jeg sagde kig!
Nej. Nej, den her går til spanieren.
Sov godt, Spartacus.
Derind.
Kvinde!
Jeg har advaret dig mod den slags ting.
All right, bring dem ind.
Ingen snak! Kom så.
Gjorde de dig fortræd?
Nej.
Det er et drab.
En, to...
tre, fire, fem.
En, to, tre, fire.
Vi har gæster. Utrolige gæster!
To mægtige romerske herremænd på bakken.
Hvor er du dog let imponeret, Ramon.
Bare fordi de er romere, betyder det ikke, de er mægtige.
Sig de kan vente når de ankommer.
- Herre, De forstår ikke! - Hvor vigtige kan disse romere være?
Den ene af dem er Marcus Licinius Crassus.
Hvad? Et øjeblik.
Crassus her? Varinia, min røde toga med agernene.
Og nogle stole i atriummet. Andenbedste vin.
Nej, den bedste men små vinglas.
Gracchus! Du ved hvordan Crassus afskyr ham.
Tag ham væk.
- Jeg kan ikke løfte den. - Brug din fantasi! Dæk ham til.
Bed Marcellus om at gøre mændene klar.
Crassus har dyr smag. Han vil forvente en god forestilling.
Tilgiv mig, Gracchus.
Marcus Licinius Crassus...
mest noble udstråling...
republikkens førende general...
Roms fader og forsvarer...
De hædrer mit hus. Velsign det med Deres tilstedeværelse.
Vin! Lækkerbiskner! Kan du ikke se, at Deres Højheder er udmattede?
Vær venlige at sidde ned.
Er der noget galt, Deres Højhed?
Nej.
Velkommen Lady Claudia Maria...
tidligere hustru til Lucius Caius Marius...
hvis nylige henrettelse berørte os alle dybt.
Ærede Lady Helena...
datter af den afdøde Septimus Optimus Glabrus...
hvis berømthed vil leve evigt i hans søn...
Deres bror, Marcus Publius Glabrus...
de østlige kriges helt.
Hvor ved han meget.
Tillad mig at føre dig ajour.
Vi er her for at fejre min brors og Lady Claudias' ægteskab.
En parring af ørne, Deres Højhed!
Vift Hans Højhed. Han sveder.
Mine unge venner ønsker en privat forestilling med to par.
To par. Javel.
Jeg tror, jeg har noget, de vil synes om.
- To par til døden. - Til døden, Deres Højhed?
De troede vel ikke, vi kom hele vejen til Capua for at se gymnastik?
Men Deres Højheder.
Her i Capua træner vi de bedste gladiatorer i hele Italien.
Vi kan give Dem en forevisning med sværd...
hvilket er bedre end noget andet De kan se i Rom til enhver pris.
Når de er solgt, må deres nye herrer gøre med dem, som de har lyst...
men her, nej, vi kæmper aldrig til døden.
Crassus.
I dag er en undtagelse.
Men den dårlige stemning det ville sprede på hele skolen.
Og så prisen. Prisen!
Nævn blot din pris.
25,000 sestertier.
Arranger det.
Mener De det, sir?
Arranger det med det samme.
Vi vil selvfølgelig selv vælge dem.
De har en del at vælge imellem, ikke sandt?
Jo. Stort udvalg.
Spartacus, der arrangeres en kamp til døden.
- Til døden? - Hvordan ved du det?
Jeg hørte Marcellus sige det til en af sine vagter.
- Hvem kæmper? - Det ved jeg ikke.
Til døden.
Hvad hvis de gjorde et par ud af dig og mig?
Det gør de ikke.
Hvad hvis de gjorde?
Ville du slås?
Det ville jeg være nødt til. Og det ville du også.
Ville du prøve at dræbe mig?
Ja, jeg ville dræbe.
Jeg ville prøve at redde...
Jeg ville prøve at overleve og det ville du også.
Alle gladiatorer op til træningsområdet.
Nogle gæster ønsker at beundre jer.
Stå på række lige her foran mig.
Ønsker Deres Højheder at vælge nu?
Claudia.
De er storartede.
For Dem, Lady Helena...
må jeg anbefale Praxus?
En sand tiger.
Ham kan jeg ikke lide.
- Jeg foretrækker den der. - Hvilken?
David?
Crixus, ja.
Marcellus, Crixus til det korte sværd.
Har De nogensinde set sådan et par skuldre? Dionysius!
Jeg vil indrømme, han er lille, men han er kompakt og ekstremt stærk.
Faktisk, han ser...
Han ser mindre ud her end han gør i arenaen.
Optisk.
- Giv mig den der. - Galino.
Ja, ja. Galino.
De har et godt øje, Deres Skønhed, hvis jeg må tillade mig den...
Stort set alle mænd her på skolen er en ekspert med et thrakisk sværd...
men treforken er meget sjælden disse dage.
Må jeg anbefale...
etiopieren?
Der er meget få etiopiere i landet.
Etiopiere er anerkendte som mestre med treforken.
Jeg tager ham.
Draba? Åh, nej. De skal kun have det bedste...
Jeg vil have den smukkeste.
Jeg tager den store sorte.
Godt.
Kun en mand på hele skolen...
har en chance med den thrakiske kniv mod treforken.
Der.
- Derovre, Lady Helena. - Han er uforskammet!
- Jeg tager ham. - Uforskammet, og desuden en kujon.
Pisk ham!
Derovre, Lady Helena. Udyret fra Libyen.
Jeg foretrækker kujonen.
Hvis begge mænd er nede og nægter at fortsætte med at slås...
skal din træner sprætte halsen op på dem, som var de kyllinger.
- Vi vil ikke have nogen fiduser. - Fiduser? På Batiatus' skole?
Du hørte instruktionen, Marcellus? Husk den.
Jeg har så ondt af de væsner i denne hede.
Giv dem ikke de varme tunikaer på.
Sørg for at de kun har nok på til at være anstændige.
Uanset hvad de har på, vil de velsigne Deres navn.
Tilbage, resten af jer!
- Har vores valg kedet Dem? - Nej.
Utroligt spændene. Jeg sitrer helt.
Lad os gå i skyggen.
Må jeg vise Deres Højheder vejen til galleriet?
En lurer. Åh, du godeste!
Hvor langt skal jeg væk fra Rom for at undgå det snu ansigt?
Crassus, tal ikke om Gracchus. Han er så hadefuld.
For Gracchus er hadet til adelen en profession...
og ikke en dårlig en.
Hvordan kan man ellers blive massernes leder...
og første senator i Rom?
Crassus, det er så kedsommeligt.
Jeg tror den pige dufter af parfume.
Hvad det end er, dufter hun herligt.
Man kan ikke undgå at slaver stjæler disse dage, medmindre man lænker dem.
Når en slave er så smuk som hende, behøver hun ikke at stjæle.
Der er lavet et arrangement.
Hvis hendes ankler er gode...
kan man være sikker på, der var lavet et arrangement.
- Herre! - Gode gud, en katastrofe!
- Jeg er blevet indviet! - Din tøjte!
- Jeg tror, du gjorde det med vilje. - Det var et uheld. Kom her, pige.
Vær ikke bange.
- Hvilket land er du fra? - Britannien.
Hvor længe har du været slave?
Siden jeg var tretten.
Du har en vis dannelse.
Min første herre fik mig undervist for sine børn.
Jeg kan godt lide hende. Hun er livlig.
- Jeg køber hende. - Køber hende, Deres Højhed?
Jeg har brugt mange penge på hende.
Ja, det har jeg ingen tvivl om. Totusind sestertier.
Totu... Hun vil vente ved Deres bærestol.
Nej, jeg vil ikke have hendes fødder ødelagt af at gå.
Send hende til Rom med din tjener næste gang han skal dertil.
Han tager af sted i morgen og pigen med ham.
Mere vin. Og tak Deres guder!
De provokerer mig, Crassus. Jeg vil ikke være rar ved Dem længere!
- Hvorfor pine mig så meget? - De er forfærdeligt rig.
Dog er De den eneste af min broders venner...
som ikke har givet ham en bryllupsgave.
Jeg ville vente til et mere passende tidspunkt.
Her. Giv det til ham, barn.
Hvad er det?
Fra nu af er Deres mand kommandant af Roms garnison.
Vidunderligt!
Jeg ved ikke, hvordan jeg nogensinde vil være i stand til at gøre gengæld.
Tiden vil løse det mysterium.
- Roms garnison. - Ja.
Den eneste magt i Rom, stærk nok til at bringe Gracchus og hans senat nederlag.
Du er snedig!
Luk op.
Gennem den dør.
Men du må holde øje med ham, Claudia.
Far gjorde ham næsten arveløs på grund af slavepiger.
Ægteskabskontrakten absolut forbyder et harem.
Hvad med dine stolebærere?
Hver eneste er trods alt under 20...
og højere end de burde være.
Hun sætter en ret høj standard for dig, gør hun ikke?
Deres fornøjelse, Deres Højhed.
Til dig, min kære, går æren for at starte dette poetiske drama.
Luk op!
Første par: Crixus og Galino!
De, der snart skal dø, hilser Dem.
Crixus.
Næste par!
De, der snart skal dø, hilser Dem.
Deres thraker klarer sig godt!
Hvordan var du i stand til at få min udnævnelse, uden at Gracchus vidste det?
Jeg bekæmpede ild med olie. Jeg købte senatet bag hans ryg.
Jeg tror stadig treforken kommer til at vinde.
- Hvorfor dræber han ham ikke? - Dræb ham!
Hvad er der nu galt?
- Dræb ham! - Dræb ham, din tåbe!
Han kommer til at hænge der til han rådner.
Kig for sidste gang, Spartacus.
Hun skal til Rom. Hun er blevet solgt.
Hun er blevet solgt?
Ingen snak i køkkenet, slave.
Der er ballade i køkkenet. De dræbte Marcellus og måske andre.
Kald på vagterne!
Af sted, af sted!
Nu jeg tænker over det, så vil jeg personligt levere pigen.
Rid til Capua. Hent garnisonen. Jeg stoler ikke på dem.
- Jeg holder dig ansvarlig. - Javel.
ROM
De hærgede på landet omkring Capua...
og tvang andre slaver til at følge med dem.
Plyndrede, stjal, brændte alt...
mens de slog lejr på Vesuvius' skråninger.
Hver dag øges de i tal.
Situationen ligger på nuværende tidspunkt i hænderne på...
denne imponerende gruppe.
Hvor er den mægtige Crassus?
- Ude af byen. - I det mindste er du her.
Ingen grund til at frygte for Rom så længe Glabrus er med os.
Lad mig tilføje: Over 100 ejendomme er blevet brændt...
blandt dem, gentlemen, min egen...
brændt til jorden og tre millioner sestertier tabt.
Jeg foreslår en øjeblikkelig tilbagetrækning af Pompeius fra Spanien.
- Jeg kunne tage dem med 500 mænd! - Vær dog ikke til grin.
Hvorfor trække legionerne tilbage...
når Roms garnison ikke har andet at lave...
end at beskytte os fra pølsemagere.
Lad os sende Glabrus mod disse skurke!
Giv dem en smag af romersk stål.
Jeg protesterer. Jeg protesterer på det stærkeste.
Der er flere slaver i Rom end romere.
Med garnisonen fraværende, hvad vil afholde dem fra også at gøre oprør?
Jeg sagde ikke hele garnisonen.
Seks kohorter vil være mere end nok.
Resten kan blive i Rom, for at beskytte dig fra dine stuepiger.
Vil du acceptere sådan en befaling, Glabrus?
Jeg accepterer senatets befaling...
hvis senatet virkelig befaler mig.
Roms garnison står klar.
Slavejagt er beskidt arbejde.
Det kræver en modig kommandant at gå med til det.
Jeg foreslår, vi får hele byen til at komme ud i morgen...
for at hylle Glabrus mens han marcherer igennem.
Og...
som midlertidig kommandant af garnisonen mens han er væk...
foreslår jeg Caius Julius Cæsar.
Du ser ikke begejstret ud over det nye job.
Det er ikke en alvorlig urolighed. Glabrus kommer tilbage.
Måske.
I det mindste giver det mig en chance...
til at adskille Glabrus fra Crassus i et stykke tid.
Vores republik minder om en rig enke.
De fleste romere elsker hende som en mor.
Men Crassus drømmer om at gifte sig med den gamle tøs, for at sige det mildt.
Hil Glabrus! Hil Glabrus!
- Gud være med dig, Glabrus. - Og med dig.
Jeg håber han kommer tilbage til sådan et bifald.
En fed en, Fimbria!
Nej, behold byttepengene. Giv dem til din kone.
- Må guderne tilbede Dem. - Kun ved hjælp af Deres aftenbønner.
Lad os lave en gammeldags ofring for Glabrus' succes.
Jeg troede, du havde forbehold overfor guderne.
Privat tror jeg ikke på nogen af dem. Det gør du heller ikke.
Offentligt tror jeg på dem alle.
Vær hilset, Marcus Clodius Flavius!
Er Marcus Glabrus tilstede?
- Han venter Dem i atriummet, sir. - Storartet.
Hvad har vi her?
En gave fra Siciliens guvernør, sir.
Antoninus.
Sicilianer, 26 år.
Synger sange.
For hvem udfoldede du dette vidunderlige talent?
For min herres børn...
som jeg også underviste i klassikerne.
Klassikerne, javel.
Gad vide hvilken position vi har, for en dreng med så varierede talenter?
Du skal være min personlige tjener. Instruér ham.
Kom med mig alle sammen.
Er du på vagt?
Min kære Crassus, lykønsk mig.
Eller bedre endnu, lad os lykønske hinanden.
Jeg lykønsker os.
I morgen leder jeg seks kohorter fra garnisonen...
mod slaverne på Vesuv.
Hele byen kommer ud for at sende os af sted.
Store nådige blodplettede guder!
Hvabehar.
Jeg tiltaler altid himlen i triumfens øjeblikke.
Havde Gracchus noget at gøre med dette brillante foretagende?
Ja, han foreslog det endda. Og det ret anstændigt.
Og du? Tror du, jeg gjorde dig til kommandant af garnisonen...
for at kontrollere en knold på Vesuv?
Det var for at kontrollere Roms gader!
Jeg tager kun seks kohorter. Resten af garnisonen bliver.
- Under hvis kommando? - Under Cæsar.
Fremragende, fremragende!
Eftersom Gracchus kontrollerer både masserne og senatet...
syntes du også, du ville overrække ham garnisonen.
Javel.
Jeg kan nægte. Jeg kan trække mig fra ekspeditionen.
En af ulemperne ved at være adelig...
er at man til tider er nødt til at opføre sig som en.
Du gav senatet dit løfte, så du må tage af sted.
Hvis Gracchus skulle beslutte at gå mod dig... -
Det vil han ikke gøre! Det har han ingen grund til.
Han har ved din hjælp gjort mig fuldstændig ukampdygtig.
Er dine legioner stadig udenfor bymurene?
Mine legioner?
Tror du, jeg ville give mine legioner ordrer til at marchere ind i Rom?
Jeg siger bare, at du kan, hvis det bliver nødvendigt.
Er du ikke bekendt med Roms ældste lov...
at ingen general må marchere ind i byen i spidsen af sine bevæbnede legioner?
- Sulla gjorde det. - Sulla? Til sit navns skændsel!
Til fuldstændig forbandelse af sin slægt.
Nej, min unge ven.
En skønne dag vil jeg rense det Rom, som mine forfædre testamenterede mig.
Jeg vil genoprette alle de traditioner, der gjorde hende mægtig.
Deraf følger, at jeg ikke kan komme til magten eller endda beskytte mig selv...
ved en handling der forråder den mest hellige tradition.
Jeg vil ikke lede mine legioner indenfor disse mure.
Jeg vil ikke krænke Rom...
det øjeblik jeg besidder hende.
Gå.
Forbered dine tropper øjeblikkeligt.
Marcher ud af Rom i nat, men byhyldesten er umulig.
Vi ligner allerede idioter. Lad os ikke også se ud som klovne.
Tag af sted via øde gader uden fanfare, uden så meget som en tromme!
Snig dig ud.
Som du ønsker.
Og for himlens skyld, min unge ven...
sørg for at I ikke behøver at snige tilbage igen.
Farvel.
Kom nu, tykke!
Ædle romere...
der slås med hinanden som dyr!
Jeres nye herrer vædder på, hvem der dør først.
Smid jeres sværd.
Jeg vil se deres blod, lige her hvor Draba døde!
Når de kæmper i par, skal de kæmpe til døden.
Jeg lovede mig selv en ting, Crixus.
Jeg sværgede, at hvis jeg nogensinde kom ud herfra...
ville jeg dø, før jeg så på, at to mænd slås til døden igen.
Det sværgede Draba også.
Han holdt det.
Det vil jeg også.
Gå så. Af sted.
Hvad er vi, Crixus?
Hvad er vi blevet? Romere?
Har vi ikke lært noget? Hvad sker der med os?
Vi leder efter vin, når vi burde jage brød.
Når man har vin, behøver man ikke brød!
I kan ikke bare være en flok drukne tyveknægte.
- Hvad skal vi ellers være? - Gladiatorer!
En hær af gladiatorer.
Der har aldrig før eksisteret sådan en hær.
En gladiator er to romerske soldater værd.
Vi bekæmpede de romerske vagter, men en romersk hær er noget andet.
Og de slås anderledes end os.
Vi kan slå hvad som helst de sender mod os, hvis vi virkelig vil.
- Det kræver en stor hær. - Vi får en stor hær.
Når vi først begynder at marchere...
vil vi befri enhver slave i enhver by.
Kan nogen få en større hær end det?
Når vi først kommer over Alperne, er vi i sikkerhed!
Ingen kan komme over Alperne. Alle pas er overvåget af legioner.
Der er kun én måde at komme ud af dette land på.
Havet.
Hvad godt er havet, hvis man ingen skibe har?
De cilicianske pirater har skibe.
De er i krig mod Rom.
Enhver romersk galej, der sejler ud fra Brundusium, må betale dem.
De har den største flåde i verden.
Jeg var galejslave for dem. De vil tage dig hvor som helst, hvis du har nok guld.
Vi har ikke nok guld.
Tag hver romer vi fanger, og varm hans ryg lidt.
- Vi skal nok få nok guld. - Spartacus har ret!
Lad os hyre disse pirater og marchere lige til Brundusium!
Kom med os. Jer alle sammen, kom med os!
Kom med os!
Tilbage til Vesuv!
Varinia.
Jeg troede ikke, jeg nogensinde ville komme til at se dig igen.
Alt er så forandret.
Sidst jeg så dig...
ventede du i arenaen for at... -
Jeg troede, du var i Rom.
Hvordan slap du væk?
Jeg hoppede ud af vognen...
og Batiatus var så fed...
Jeg fløj ud af vognen...
og Batiatus var så fed...
at han ikke kunne fange mig.
Han kunne ikke indhente mig.
Indser du at...
ingen nogensinde kan sælge dig igen?
Ingen kan sælge dig.
- Eller give dig væk. - Eller give dig væk.
Ingen kan nogensinde tvinge dig til at være sammen med nogen.
Ingen kan tvinge dig til at være sammen med nogen.
Jeg elsker dig, Spartacus.
Jeg elsker dig.
Jeg kan stadig ikke fatte det.
Forbyd mig nogensinde at forlade dig.
Jeg forbyder dig.
Det var morsomt dengang. Gid han havde hørt det.
Hvor er du god ved mig, hvis jeg må have lov til at sige det.
- Det må du. - Tak.
Kig ikke bare på fjerkræene. Spis dem.
Der er ingen grund til at opføre sig pænt her.
Må jeg minde dig om at...
du har været meget god ved mig før?
Jeg har været god ved dig?
Ja. Du har solgt mig slaver til en utroligt rimelig pris.
Og du arrangerede private gladiatorturneringer til indkøbspris.
Alt i alt, er du både etisk i forretningsforetagender...
og afgjort socialt fremsynet.
Zenobia har taget lidt på, siden jeg så hende sidst.
- Ja, har hun ikke? Jeg synes om det. - Det gør jeg også.
Du og jeg har en tendens til korpulence.
Korpulence gør en mand rimelig, behagelig og flegmatisk.
Har du lagt mærke til, at de værste tyranner er altid tynde?
Trods dine svagheder, er du den mest gavmilde romer i vores tid.
Svagheder?
Kvinderne.
Kvinder! Siden hvornår er de en svaghed?
Måske brugte jeg det forkerte ord. En excentricitet, dårskab.
Jeg håber, jeg udtalte det ord...
Alle ved, at selv din staldkarl og din butler er kvinder.
Jeg er den mest kyske mand i Rom.
Jeg holder disse kvinder på grund af min respekt for romersk moral.
Den moral der har gjort Rom stærk nok til at stjæle...
to tredjedele af verden fra dens lovlige ejere...
baseret på ukrænkeligheden af romersk ægteskab og familie.
Jeg synes tilfældigvis godt om kvinder.
Jeg har en promiskuøs natur...
og i modsætning til disse aristokrater vil jeg ikke afgive et ægteskabsløfte...
som jeg ved, min natur vil forhindre mig i at holde.
Du har for stor en respekt for renheden af kvindekønnet.
Netop.
Det må være fristende at være omgivet af så megen renhed.
Det er det også.
Lad os nu blande forretning med fornøjelse. Hvordan kan jeg hjælpe?
Store Gracchus, jeg synes, det er svært at hade...
men der er en mand, jeg ikke kan tænke på uden at rase.
- Hvem er det? - Crassus.
- Du er blevet ambitiøs i dit had. - Kan du bebrejde mig?
Der var jeg, bedre stillet end en millionær om morgenen...
og en øreløs flygtning om aftenen...
uden andet end disse pjalter og mit stakkels huld at kalde mit.
Bare fordi Crassus beslutter at stoppe på sin tur ved Capua...
med et par lunefulde, overmalede nymfer!
Disse to døtre af Venus skulle absolut håne gladiatorerne...
tvinge dem til at kæmpe til døden og før jeg vidste af det...
havde jeg en revolution på nakken.
Hvilken hævn har du i sinde?
Jeg solgte Crassus en vis kvinde, Varinia.
- Hvem? - Varinia. Må guderne give hende vinger.
Der var ingen kontrakt, men hun var afgjort hans slave...
så snart handlen var gjort.
Nu er hun sammen med Spartacus, og dræber folk i deres senge.
Og Crassus... ikke et ord om penge, nej.
Du tilbød aldrig mig denne kvinde. Hvorfor ikke?
Jamen hun er slet ikke din type, Gracchus.
- Hun er meget tynd, og... - Se dig omkring.
Du ser kvinder i alle størrelser.
Femhundrede sestertier depositum på Varinia.
Siden han ikke har betalt, giver det mig førsteret over Crassus...
når hun bliver fanget og solgt.
Må guderne tilbede dig!
Hvorfor vil du købe en kvinde, du ikke engang har set?
For at irritere Crassus, naturligvis, og for at hjælpe dig.
Hent en taburet, Antoninus.
Herned med den.
Sådan.
Stjæler du, Antoninus?
Nej, herre.
Lyver du?
Ikke hvis jeg kan undgå det.
Har du nogensinde vanæret guderne?
Nej, herre.
Afstår du fra disse laster af respekt for de moralske dyder?
Ja, herre.
Spiser du østers?
Når jeg har dem, herre.
Spiser du snegle?
Nej, herre.
Anser du det at spise østers som moralsk...
og det at spise snegle umoralsk?
Nej, herre.
Selvfølgelig ikke.
Det er alt sammen et spørgsmål om smag, ikke sandt?
Ja, herre.
Og smag er ikke det samme som appetit...
og derfor ikke et spørgsmål om moral, vel?
Det kan man godt sige, herre.
Det er godt nok. Min kåbe, Antoninus.
Min smag inkluderer...
både snegle og østers.
Antoninus, se.
På den anden side af floden.
Der er noget, du skal se.
Der, dreng, er Rom!
Magten, majestæten...
det skrækindjagende Rom.
Der er magten, der skræver over den kendte verden som en kolos.
Ingen mand kan modstå Rom.
Ingen nation kan modstå hende.
Endnu mindre...
en dreng!
Der er kun en måde at behandle Rom på, Antoninus.
Man må tjene hende.
Man må ydmyge sig for hende.
Man må krybe ved hendes fødder.
Man må...
elske hende.
Ikke sandt, Antoninus?
- Tag dig tid! - Hvordan går det med dem?
Godt. Giv mig tusind til som dem, så kan vi marchere ind i Rom.
Kom så, en gang til.
Her på Vesuv, er vi ikke i fare for angreb...
mens vi organiserer os til en hær.
Det kan tage seks måneder. Det kan tage et år. Vi ved det ikke.
Når vi er blevet stærke, vil vi kæmpe os vej sydpå mod havet.
Vi vil arrangere nogle skibe med de cilicianske pirater.
Så vil havet være vejen hjem igen for os alle.
Hvis I er enige, kan I komme med.
Hvis I ikke er enige, så gå tilbage før jeres flugt bliver opdaget.
For mange kvinder.
Hvad er der galt med kvinder?
Hvor ville du være nu, din lømmel...
hvis en kvinde ikke have kæmpet med en helvedes smerte...
for at bringe dig ind i denne forbandede verden?
Jeg kan håndtere en kniv i mørket ligeså godt som enhver anden.
Jeg kan fortrylle og brygge gift.
Jeg har lavet ligklæderne til syv romerske herrer i min tid.
- Din lømmel! Hvor er Spartacus? - All right, bedstemor.
Jeg er Spartacus. Bliv hos os.
Vi får brug for en million romerske ligklæder, inden vi er færdige.
Hvor kommer I fra?
De fleste af os kommer fra Lillius' ejendom.
- Hvad bestod jeres arbejde i der? - Seksten år som tømrer og murer.
Godt. Vi kan bruge tømrere.
- Hvad slags arbejde gjorde du? - Jeg var en hushovmester.
Du kan hjælpe med madforsyningen. Du skal rapportere til Patullus.
Hvad slags arbejde lavede du?
Sanger.
Sanger? Men hvad var dit arbejde?
Det var mit arbejde. Jeg er også jonglør.
Jonglør. Hvad kan du ellers?
Jeg kan lave tryllekunster.
Tryllekunster?
Måske kan han få romerne til at forsvinde.
Jeg skal bruge en frivillig, mand eller kvinde. Hvad med dig?
Her har vi en passende forsøgsperson.
Du kan se, at der ikke er noget i min hånd, ikke sandt?
- Hvor mange fingre kan du se? - Tre.
- Hvor mange fingre kan du se? - Tre!
Jeg laver en skål.
Min hånd er vendt om, og jeg vil bede dig om at puste på den.
Nej, det er ikke kraftigt nok. Kraftigt!
Tak.
Vil du gerne prøve?
Slå det forsigtigt mod stenen. Forsigtigt!
Digter, jeg har ikke fået æg i dagevis.
Har du ikke?
- Her. - Tak.
Jeg vil ikke lade min slippe væk.
- Syng en sang for os. - Syng en sang for os, Antoninus.
Syng, Antoninus.
Når den brændende sol hænger lavt på den vestlige himmel...
når vinden dør hen på bjerget...
når sangen fra lærken bliver stille...
når græshoppen ikke klikker længere på marken...
og bølgeskummet sover som en hvilende jomfru...
og tusmørket berør formen af den vandrende jord...
vender jeg hjem.
Gennem de blå skygger og lilla skove...
vender jeg hjem.
Jeg vender tilbage til det sted hvor jeg blev født...
til moderen som bar mig og faderen der uddannede mig...
for længe siden, længe siden...
længe siden.
Alene er jeg nu, fortabt og alene i en stor, vid, vandrende verden.
Dog stadig når den brændende sol hænger lavt...
når vinden dør hen og bølgeskummet sover...
og tusmørket berører den vandrende jord...
vender jeg hjem.
Hvor har du lært den sang?
Min far lærte mig den.
Jeg tog fejl af dig, digter.
Du kommer ikke til at lære at dræbe. Du skal lære os sange.
Jeg kom her for at slås.
Enhver kan lære at slås.
Jeg kom for at slås!
- Hvad hedder du? - Antoninus.
Der er en tid til at slås, og der er en tid til at synge.
Nu lærer du os at synge.
Syng, Antoninus.
Når den brændende sol hænger lavt på den vestlige himmel...
Du synes godt om ham, ikke?
Hvem vil slås?
Et dyr kan lære at slås.
Men at synge om smukke ting...
og få folk til at tro på dem...
Hvad tænker du på?
Jeg er fri.
Og hvad ved jeg?
Jeg kan ikke engang læse.
Du ved ting, der ikke kan blive lært.
Jeg ved ikke noget.
Intet!
Og jeg ønsker at vide.
Jeg ønsker at...
Jeg ønsker at vide.
Vide hvad?
Alt.
Hvorfor en stjerne falder men ikke en fugl.
Hvor solen går hen om natten.
Hvorfor månen ændrer facon.
Jeg vil vide, hvor vinden kommer fra.
Vinden starter i en hule.
Langt nordpå sover en ung gud i den hule.
Han drømmer om en ung pige...
og han sukker...
og aftenvinden sættes i bevægelse med hans åndedræt.
Jeg vil vide alt om dig.
Hver en linje...
hver en form.
Jeg vil kende enhver del af dig.
Ethvert slag af dit hjerte.
Fortsæt om byen Metapontum.
Hvilke garnisoner vil vi støde på der?
Der er to legioner i garnisonen. Nogle er blevet sendt sydpå...
Sæt bærestolen der.
Hvor er denne slavegeneral?
Dionysius, få stolebærerne ud af regnen.
Giv dem mad, brød, og deres frihed.
- All right, følg efter mig. - Vi skal nok betale dig for dem.
Vi har ingen slaver i denne lejr.
Tigranes Levantus til tjeneste.
Mine akkreditiver.
Kom ind.
"Til de italienske slavers general Spartacus...
fra Ibar M'hali, ciliciansk guvernør af øen Delos."
- Sid ned. - "Vær hilset.
Der er modtaget besked om, at du ønsker at dine hære skal gå ombord...
på de cilicianske skibe i den italienske havn Brundusium.
- Modtag min agent, Tigranes..." - Levantus.
"der forhandler på mine vegne.
Må Isis og Serapis bringe sejr til din sag. Guvernøren af Delos."
- Hvem er Isis og Serapis? - Guder østfra.
Hvorfor skulle de ønske, at vi vinder?
Fordi de favoriserer Cilicia...
og Cilicia, ligesom du selv, slås mod romerne.
Har du lyst til noget vin?
Jeg drikker kun efter handlen er overstået...
aldrig før.
Hvor mange skibe har disse cilicianere?
Mindst femhundrede.
Men jeg forsikrer dig, at selv et lille antal er af interesse.
Vi får brug for dem alle.
- Alle? - Hvad er prisen?
Prisen er 100.000 sestertier per skib.
For 500 skibe bliver det...
50 millioner sestertier.
- Har du sådan en sum? - Det får vi.
Se selv.
- Smukt. - Hvornår vil skibene være klar?
Smukt. Jeg elsker smukke ting.
Hvornår vil skibene være klar?
Min ven...
hvornår vil I være klar?
Hvor længe vil det tage dig...
at krydse en tredjedel af Italien...
når du samtidig skal kæmpe en kamp i hver eneste by?
Et år? To år?
Hvis vi ikke er i Brundusium om syv måneder...
kommer vi der aldrig.
Hvad hvis vi samler skibene...
og der ikke længere er en slavehær til at gå ombord?
Vi giver dig en kiste med rigdomme nu, resten når vi kommer til Brundusium.
- Den her? - Ja.
Afgjort! Om syv måneder vil skibene være samlet.
Arranger skattekisten.
Med din tilladelse vil jeg gerne have den vin, du tilbød mig, nu.
- Vil du holde mig med selskab. - Ja, det vil jeg.
Fremragende håndværk.
Det stammer fra en rig adelsmands ejendom.
Jeg har hørt, at du selv har en adelig baggrund.
Jeg er en søn og barnebarn af slaver.
Det vidste jeg, da jeg så, at du ikke kunne læse.
Det glæder naturligvis romersk forfængelighed at tro, du er adelig.
De gyser ved tanken om at skulle slås med simple slaver...
især en mand som Crassus.
- Kender du ham? - Jeg underholdt ham en eftermiddag.
- Dig? - I arenaen.
Fremragende vin.
- Må jeg spørge dig om noget? - Du kan spørge.
Du ved naturligvis, at I kommer til at tabe, ikke?
I har ikke en chance.
I dette øjeblik, er seks kohorter fra Roms garnison...
på vej hertil.
Hvad har I tænkt jer at gøre?
Det beslutter vi, når de kommer.
Lad mig sige det på en anden måde.
Hvis du kikkede ind i en magisk krystal...
og du så din hær tilintetgjort og dig selv død...
hvis du så det i fremtiden...
som du sikkert ser det for dig nu...
ville du da fortsætte med at kæmpe?
- Ja. - Når du ved, at du vil tabe?
Når jeg ved, at vi kan.
Alle mænd mister, når de dør, og alle mænd dør.
Men en slave og en fri mand mister forskellige ting.
De mister begge livet.
Når en fri mand dør, mister han fornøjelsen af livet.
En slave mister sin smerte.
Døden er den eneste frihed, en slave kender til.
Det er derfor, han ikke frygter den.
Det er derfor, vi kommer til at vinde.
Spartacus, piraten havde ret.
Roms garnison slår lejr.
- Hvor mange er der? - Cirka seks kohorter.
- Hvor? - For enden af dalen...
langs klipperne.
- Stærk lejr? - De har ingen palisader.
Ingen palisader? Er du sikker?
- Jeg er helt sikker. - Denne kampagne er en sport for dem.
Romerne anser det for en skovtur.
- Så de dig? - Nej! Vi var skjulte.
Måske bør vi tage med på denne romerske skovtur.
Gør dine mænd klar.
Seks kohorter.
En masse våben...
til at opbygge vores hær med.
Crixus har altid villet marchere ind i Rom.
Nu er det ikke nødvendigt.
Rom er kommet til os.
Halvdelen denne vej. Resten derovre.
Stå ret, som en adelig romer bør!
Det er romersk stolthed!
Det var bedre.
Hvad hedder du?
Marcus Glabrus.
Kommandant af Roms garnison!
Kommandant?
Han kommanderede på sin mave, da vi fandt ham. Han lod som om, han var død.
Du skuffer mig, Marcus Glabrus.
Legede død.
Er du bange for at dø?
Det er let at dø.
Har du ikke set nok gladiatorer i arenaen...
til at vide hvor let det er at dø?
Selvfølgelig har du det.
Hvad vil I gøre ved mig?
Det ved jeg ikke.
- Hvad skal vi gøre ved ham? - Lad os lave et par, ham og mig.
Jeg vil ikke slås som en gladiator.
Du stirrer hele tiden på den her.
Genkender du denne stav?
- Ja! - Det burde du! Den var i dit telt.
Senatets symbol.
Hele Roms magt!
Det er Roms magt!
Tag den tibage til dit senat.
Fortæl dem at du og denne knækkede pind er alt, der er tilbage af Roms garnison.
Fortæl dem at vi ikke ønsker noget fra Rom.
Intet udover vores frihed!
Det eneste vi ønsker er at slippe væk fra det her forbandede land.
Vi marcherer sydpå mod havet.
Og vi vil tilintetgøre enhver hær, de sender vores vej.
Sæt ham på en hest.
PAUSE
Deres leder sagde, at de hadede Rom så meget...
at det eneste de ønskede var at flygte fra hendes styre.
Hvis uhindret, lovede han en fredelig march mod havet.
Hvis hindret, truer han med at hærge landsbyerne...
og tilintetgøre enhver legion, der bliver sendt mod ham.
Og når de når til havet?
De har i sinde at sejle med cilicianske pirater tilbage til deres hjemland.
Fra hvilken havn har de i sinde at gå ombord?
Det ved jeg ikke.
Men bygarnisonerne kan ikke modsætte sig dem.
Hvis de skal standses, er det et arbejde for legionerne.
Hvilken slags mand er denne slaveleder?
Det ved jeg ikke.
Jeg tror, de kaldte ham Spartacus.
Er du bekendt med det navn?
Ja, det tror jeg.
Men jeg ved ikke, hvor jeg kender det fra.
Efter han talte med dig, hvad skete der så?
Jeg blev bundet til en hest og pisket ud af lejren.
Hvor mange fra dit kompagni undslap?
Fjorten har rapporteret indtil videre.
Jeg blev selv taget til fange i mit eget telt.
Lejren var fuldstændig infiltreret, inden der kunne blive slået alarm.
Omringede du lejren med en voldgrav og palisader?
Nej.
Vi ankom efter solnedgang. Der var skildvagter hver tiende skridt.
Der var ingen grund til at forvente et angreb om natten.
På den anden side, jeg mener, de...
Fortsæt.
De var blot slaver.
Javel.
Jeg hævder, at Publius Marcus Glabrus har vanæret Roms hær.
Lad senatet afsige sin straf.
Hvis vi straffede enhver kommandant, der gjorde sig selv til grin...
ville vi kun have centurioner tilbage.
Men dette er et tilfælde af kriminel skødesløshed!
Seks kohorter er blevet slagtet.
Crassus sponsorerede denne unge mand.
Lad ham afsige straffen.
Straffen er velkendt!
Lad Publius Marcus Glabrus blive nægtet...
ild, vand, mad og ly...
i en omkreds på 650 km fra Rom.
En ting til.
Glabrus er min ven, og jeg vil ikke tage afstand fra hans skændsel.
Jeg overgiver nu kommandoen af mine legioner...
og trækker mig tilbage.
Farvel, Crassus.
Dette er ikke tiden for en ærefuld mand at trække sig tilbage fra det offentlige.
- Fy! Føj! - Sid ned.
Denne slags heroisk offentlig opførsel er intet nyt!
Jeg har set det før... det har vi alle... og jeg ved, hvad det betyder!
- Crassus opførte sig ærefuldt! - Adelig ære!
Uanset hvor ærefuldt det ser ud udefra...
så kan jeg ikke lide det.
Crassus er den eneste mand i Rom...
som ikke har overgivet sig til republikansk korruption, og aldrig vil!
Jeg tager gerne republikansk korruption sammen med noget republikansk frihed...
men jeg vil ikke tage...
Crassus' diktatur og ingen som helst frihed.
Det er det, han er ude efter...
og det er derfor, han nok skal komme tilbage.
Til moderen som bar mig...
til faderen som uddannede mig...
til guden...
Til de blå skove og de lilla skygger, jeg...
Til blå skygger og lilla skove.
- Spartacus, du skræmte mig! - Undskyld.
- Hvor længe har du været der? - Et lille stykke tid.
Hvorfor sagde du ikke noget?
Du virkede så lykkelig. Jeg ville ikke forstyrre dig.
Jeg er lykkelig.
Spartacus, jeg prøvede på at huske, den sang som Antoninus sang.
Er det blå skygger og lilla skove?
Eller er det lilla skove og blå enge, eller hvad er det?
Jeg vil elske med min kone!
Spartacus, sæt mig ned. Jeg er...
Jeg er ligeglad.
- Du er nødt til, du er... - Hvad?
- Du skal være forsigtig med mig. - Hvorfor?
Hvorfor, skat?
Jeg skal have et barn. Sæt mig nu ned.
Hvad?
Et barn.
Et barn? Hvornår?
Til foråret.
- Hvordan? Hvordan ved du det? - Jeg ved det.
Et barn til foråret.
- Jeg skal have en søn. - Men det kan være, det bliver en datter.
- Hvorfor har du ikke fortalt mig det? - Det gjorde jeg lige.
Du er kold. Her, kryb under den her.
- Gjorde jeg dig fortræd? - Nej, det gjorde du ikke.
- Jeg mente ikke at være så grov. - Hvorfor kysser du mig ikke?
Det er første gang, jeg nogensinde har skullet have et barn.
Et barn.
Jeg er stadig den samme, som jeg altid har været, Spartacus.
Jeg går ikke i stykker.
Disse slaver har allerede kostet os ettusind millioner sestertier.
Hvis de er villige til at forsvinde...
så lad dem for gudernes skyld tage af sted!
Umuligt! De har allerede plaget det halve Italien med dette oprør.
Hvis vi tillader dem at undslippe nu...
vil det sprede sig gennem hele riget.
Republikken...
er stadig svag efter 20 år med civile uroligheder.
Vi er involveret i to krige:
en i Spanien og den anden i Asien.
Pirater har afskåret vores egyptiske kornforsyning...
og Spartacus plyndrer handlen i hele det sydlige Italien.
Det halve Rom er uden brød!
Byen er næsten ved at gå i panik.
Der er to ting, vi må gøre øjeblikkeligt!
Bekræft Cæsar som permanent kommandant af garnisonen...
og udpeg to legioner...
til at afskære og tilintetgøre Spartacus i Metapontum!
Hvis bare det var Batiatus i den anden gryde!
- Det må du nok sige! - Varinia, pragtfuldt måltid.
Et lille stykke land med nogle få geder.
Den bedste vin i verden.
For vin skal man tage til Aquitanien. De sødeste druer i hele verden.
Tag til Lidien efter vin. Det er den bedste.
Den bedste vin kommer fra Grækenland. Det ved alle da. Selv romerne!
Nej, Lidien!
I tager alle fejl.
Den bedste vin kommer hjemmefra, uanset hvor det er.
Jeg er enig med dig.
Gentlemen.
- Er der nyt fra Metapontum? - Budbringerne meddeler nyhederne nu.
Vi mistede 19.000 mænd, inklusive Commodius og hans officerer.
19.000?
Har De ejendomme i Metapontum?
Nej. En søn med Commodius.
Med Deres tilladelse, goddag.
Vi tager fem år om at træne en legion.
Hvordan kan denne Spartacus træne en hær på syv måneder?
Der er noget galt, noget meget galt.
- Vi bør undersøge det. - Afgjort, undersøg det.
- Hvor er Spartacus nu? - Han nærmer sig havnen Brundusium.
Jeg er nødt til at tale med kommandanten et øjeblik.
Undskyld os.
Jeg hører, du har købt et hus i det fjerde bydistrikt.
Ikke et særlig dejligt hus.
Og at du holdt fest for 11.000 plebejere.
Det kan dårligt kaldes en fest.
I 200 år har din og min familie været medlemmer...
af Rytterordenen og det Adelige Parti.
Roms tjenere og herskere.
Hvorfor har du forladt os for Gracchus og hoben?
Jeg har ikke forladt nogen, mindst af alt Rom.
Men én ting har jeg lært af Gracchus: Rom er hoben.
Nej!
Rom er en evig tanke hos Gud.
Jeg vidste ikke, du var blevet religiøs.
Det er ligegyldigt.
Hvis der ikke fandtes nogen guder, ville jeg alligevel ære dem.
Hvis Rom ikke fandtes, ville jeg drømme om hende...
ligesom jeg ønsker, at du gør.
Kom tilbage til din egen slags.
Jeg beder dig.
Er det mig, du vil have, eller er det garnisonen?
Begge. Sig mig engang.
Hvis du var mig, ville du tage kampen op mod Spartacus?
- Selvfølgelig. - Hvorfor?
Vi har intet andet valg, hvis vi skal redde Rom.
Cæsar!
Hvilket Rom?
Deres...
eller vores?
Du ved Gracchus er min ven.
Jeg vil ikke forråde ham.
Cæsar.
Hvad er værre: at forråde en ven eller at forråde selve Rom?
Min kære Crassus, det er ikke et valg, jeg behøver at træffe.
Det kommer du til, snarere end du tror...
God eftermiddag, Crassus. Jeg har ledt efter dig hele dagen.
Din nye herre.
Senatet har holdt møde hele dagen angående Spartacus.
Vi har otte legioner til at marchere mod ham og ingen til at lede dem.
Så snart man tilbyder generalerne kommandoen...
stønner og pruster de.
Det har jeg set før, har du ikke?
- Hvordan er dit helbred? - Fremragende, som du ved.
Jeg formoder, senatet nu tilbyder mig kommandoen over legionerne.
- Det har du forventet. - Det har jeg.
Men har du overvejet, hvor dyrebare mine ydelser er?
Vi køber alt disse dage.
Der er ingen grund til, at vi ikke også skulle betale for patriotisme. Hvor meget?
Min udnævnelse til første konsul, kommando over legionerne i Italien...
og ophævelsen af senatets autoritet over domstolene.
Diktatur.
Orden.
- Sig til hvis vilkårene er acceptable. - Det kan jeg fortælle dig nu.
- De er uacceptable. - Ja, det er jeg klar over.
Måske i øjeblikket, men tiderne ændrer sig, og det gør senatet også.
Jeg skal nok være klar til den tid.
- Hils din kone. - Med fornøjelse.
Han har ret.
Hvis vi ikke gør noget ved Spartacus, vil senatet ændre mening.
Og Crassus vil komme ind og redde Rom fra slavehæren...
ved at påtage sig diktatur.
Men det, ligesom alt andet, kommer an på Spartacus.
Lige nu prøver han på at komme ud af Italien.
Hvis det lykkes ham, er krisen overstået...
og Crassus kan være trukket tilbage på ubestemt tid.
Jeg har arrangeret det, så Spartacus kan flygte fra Italien.
Hvad har du?
Jeg har slået en lille handel af med de cilicianske pirater.
Jeg har forsikret dem, at vi ikke vil blande os...
hvis de transporterer Spartacus og hans slaver ud af Italien.
Så nu forhandler vi med pirater. Vi handler med kriminelle.
Vær dog ikke så snæversynet. Politik er en praktisk profession.
Hvis en kriminel har, hvad du vil have, forhandler du med ham.
Hvor langt er vi fra Brundusium?
Cirka 30 km.
Vores hær er nødt til at slå lejr her i nat. De er cirka 6 timer bag os.
Patullus, rid forud til Brundusium. Bring Tigranes her.
Marco, rapporter tilbage til Spartacus.
Fortæl ham at vi slår lejr ved havet i nat!
Hvis alt går vel, antager jeg, vi kan lade 150 skibe om dagen.
Det er dit job, Dionysius. Samarbejd med de cilicianske pirater.
- Det skal nok beskæftige ham. - Så behøver jeg ikke et sted at sove.
Crixus, bliv ved med at rapportere angående Pompeius.
Der bliver ingen overraskelser.
Jeg vil stadig have patruljer i baglandet, indtil vi går ombord.
Jeg samler dem nu.
Spartacus, havnedistriktet i Brundusium har pakhuse med mad...
men ikke nok til hele flåden.
Egnen er fyldt med kvæg.
Og vi har rigeligt med salt til at konservere dem.
Det klarer jeg.
Undersøg hvor mange mænd vi har, der var galejslaver eller sømænd.
Tigranes Levantus.
- Min kære general. - Velkommen, Tigranes!
Nej, nej. Du behøver ikke kigge efter stolebærere du kan frigive.
Jeg kom til hest.
Dine guder Isis og Serapis må have været gode ved os.
Resten af de 50 million sestertier vi skylder dig.
General...
Jeg bærer en tung byrde af onde tidende.
Hvad er det?
Pompeius og hans hær er ankommet til Italien.
Ved grænsen til Rhegium for tre dage siden.
Vi får detaljerede rapporter angående deres bevægelser.
Men ved du også...
at en romersk flåde med Lucullus og hans hær...
ankommer i morgen ved Brundusium?
- Lucullus her? - Du har ingen skibe.
Jeg så dem i havnen.
Den cilicianske flåde, på grund af strategisk nødvendighed...
har måttet trække sig tilbage.
- Trække sig tilbage? - Der er slet ingen skibe?
Cilicianske pirater kan tilintetgøre en hvilken som helst romersk flåde.
Hvis de trækker sig tilbage, er det ikke fordi, de er bange!
Du har bare at give mig en bedre forklaring.
Jeg er ligeså trøstesløs, som du er, general.
Rejs dig op! Rejs dig!
På tæerne.
- Du kommer til at skære mig. - Hvorfor trak cilicianerne sig tilbage?
De blev betalt.
Og hvem betalte dem?
Hvem?
Crassus.
Crassus vil ikke selv kæmpe mod os.
Det siges, han ikke vil tage kommandoen af nogen hær.
Hvorfor vil han bestikke dine pirater for at forhindre os i at flygte?
Jeg ved det ikke. Hvordan kan jeg svare, når der ikke findes noget svar?
Jeg er blevet forrådt ligesom dig!
Der findes et svar.
Der må findes et svar til alt.
Vi er 8 km fra Brundusium.
Her er Rhegium.
Pompeius må være kommet her til.
Han er fire dage væk, måske mere.
Lucullus lander ved Brundusium i morgen.
Hvis vi angriber Lucullus...
vil det give Pompeius nok tid til at angribe os bagfra.
Hvis vi vender vestpå for at møde Pompeius...
vil Lucullus angribe os bagfra.
Den eneste anden hær i hele Italien er her!
Rom.
Ja, selvfølgelig.
Crassus inviterer os til at marchere ind i Rom...
så han kan angribe os.
Du mener, Crassus vil have, at vi marcherer ind i Rom?
Han tvinger os til det. Han ved, jeg ikke vil lade mig fange...
mellem to hære med ryggen til havet.
Han ved, mit eneste andet valg er Rom.
Et eller andet sted på vejen mødes vi.
Hvis han slår os, bliver han Roms frelser...
og deri ligger hans endelige sejr over senatet.
General, tillad mig at gøre det godt igen.
For en meget lille komission...
kan jeg arranger for dig, din familie og dine ledere, naturligvis...
at blive smuglet ud af Italien og transporteret til et østligt land...
hvor mænd af substans ligesom dig er velkomne og værdsat.
I kan leve der som konger resten af jeres liv.
Hvad siger du til det, General?
Forsvind.
Forsvind?
Bed trompetisterne om at kalde til møde.
I nat ankommer en romersk hær i Brundusiums havn.
En anden hær nærmer sig vestfra.
De håber at kunne fange os her...
mod havet.
De cilicianske pirater har forrådt os. Vi har ingen skibe.
"Det er senatets beslutning...
at udnævne...
Marcus Licinius Crassus...
til republikkens første konsul...
og kommandant af Roms hære."
Hil Crassus!
Rom vil ikke lade os flygte fra Italien.
Vi har intet andet valg end at marchere ind i Rom...
og afslutte krigen på den eneste måde, den kunne have sluttet:
ved at befri hver eneste slave i Italien.
Jeg lover jer...
et nyt Rom...
et nyt Italien og et nyt rige.
Jeg lover at tilintetgøre slavehæren...
og genoprette orden...
i alle vore territorier.
Jeg vil hellere være her, en fri mand blandt brødre...
med en lang march og en hård kamp forude...
end at være den rigeste borger i Rom...
fed fra mad han ikke arbejdede for...
og omgivet af slaver.
Jeg lover jer Spartacus...
så han kan få den straf, I mener er passende.
Det eller hans hoved.
Dette lover jeg, foran alle mine forfædres ånder.
Dette har jeg sværget...
i det tempel der beskytter deres knogler.
Hil Crassus!
Vi har rejst langt sammen.
Vi har kæmpet mange kampe og vundet store sejre.
I stedet for at sejle til vores hjem på den anden side af havet...
må vi kæmpe igen.
Måske er der ingen fred i denne verden...
for os eller nogen andre. Jeg ved det ikke.
Men jeg ved...
at så længe vi lever...
må vi være os selv tro.
Jeg ved, vi er brødre, og jeg ved, vi er fri.
Vi marcherer i nat!
Hil Crassus!
Vær hilset, Crassus.
Caius. Gentlemen.
Er opstillingerne klar?
Hver manipel kender sin position, sir, og ved nøjagtigt hvad er forventet.
Hver legions kommandant har fået sine kampordrer.
Fremragende. Alle positioner vil hermed blive ændret.
Ændret?
Jeg er bange for, Spartacus er for interesseret i vores planer.
Nye kampordrer vil blive givet snarligt.
Spartacus har enhver grund til at tro, at han har undgået...
Pompeius' og Lucullus' hære.
Der er dog pas gennem Apenninerne...
der ikke er markeret på nogen kort.
Det vil måske forstærke dit mod at vide...
at Pompeius har slået lejr cirka 30 km vest for os...
og at Lucullus' hær kommer sydfra i nat...
via ilmarch.
Sir, tillad os at love Dem den mest storartede sejr i hele Deres karriere.
Jeg er ikke ude efter hæder!
Jeg er ude efter Spartacus!
Og, gentlemen, jeg skal nok få fat i ham.
Men denne kampagne er ikke bare for at dræbe Spartacus.
Det er for at dræbe legenden om Spartacus.
De kan gå nu, gentlemen.
Hil Crassus.
Lentulus Batiatus venter Deres Højhed.
- Hvem? - Gladiatortræneren, sir.
Vis ham ind.
Deres Højhed, så snart jeg modtog Deres besked...
skyndte jeg mig, så jeg ku' være her, i Deres ansete tilstedeværelse.
Jeg er glad for, du havde tid. Sid ned.
Hvor elskværdigt.
Jeg forstår... Jeg er blevet fortalt...
at Spartacus engang trænede på din skole.
Ja! Faktisk...
hvis det ikke er for statsfjendtligt at sige det så...
er det mig, der har gjort ham til, hvad han er i dag.
Tillykke med det.
Og med at du er så velegnet til at fortælle mig...
hvad jeg indtil videre ikke har været i stand til at få:
en fysisk beskrivelse af Spartacus.
Ja.
Men De så ham.
- Hvad? - I arenaen.
Hvornår?
Da De besøgte min skole med de to charmerende damer.
Hvad?
Jeg håber, damerne har det godt.
De valgte ham til at slås mod Draba, negeren.
- Jeg husker godt negeren. - Det havde De god grund til, hvis jeg...
Hvis jeg må være så ligefrem, Deres Højhed.
Et fremragende knivstik. Svær vinkel.
- Spartacus var modstanderen? - Ja.
Hvordan så han ud?
Er det vigtigt for Deres Højhed?
Ja, for enhver der elsker Rom, og ønsker hun skal være stærk.
Vi er begge romerske patrioter, sir.
De er en stor en. Jeg er naturligvis mindre.
Men vi tror begge på romersk retfærdighed.
Hvis De ønsker noget af mig...
ville jeg mangle respekt for min egen samvittighed...
hvis jeg ikke sagde, at jeg ønsker noget fra Dem.
Nævn din pris.
Hvis... nej...
når De vinder Deres sejr i morgen...
vil de overlevende formodentligt blive auktioneret væk...
for at betale for omkostningerne af denne heroiske ekspedition.
Kunne agenten for dette salg ikke være ham...
som deler dette lille historiske øjeblik med Deres Højhed?
Jeg autoriserer dig til at være agent for salget af alle overlevende.
Til gengæld, vil du blive her med os indtil kampen er overstået...
og hjælpe mig med at identificere Spartacus.
Efter kampen?
De misforstår mig. Jeg er civil.
Jeg er endda mere civil end de fleste civile.
Hvis du ønsker at forblive det...
anbefaler jeg dig på det stærkeste at blive her og være vores gæst.
Vagt!
Min kære, alt besejrende Marcus Licinius Crassus...
hvad hvis det er Spartacus der krydser slagmarken...
og leder efter Dem?
Under den omstændighed, tvivler jeg ikke på...
at du vil hjælpe ham.
Denne fyr bliver hos os indtil efter kampen.
Sørg for han har det behageligt. Lad ham ikke blive ensom.
Mor? Mor?
Hvornår tager vi hjem?
Sov nu, skat.
Ingen smerter endnu?
Han er dog et slemt barn. Han slår mig med sin næve.
Han vil se sin mor. Kan du bebrejde ham?
Kan du mærke det?
Nej.
Jeg håber, han venter til vi kommer til Rom.
Rom!
De har ikke slået os endnu.
Nej.
Men ligegyldigt hvor ofte vi slår dem...
har de altid endnu en hær at sende mod os.
Og en til.
Varinia, det virker som om, vi har begyndt noget...
der ingen ende har!
Hvis det endte i morgen, ville det være det værd.
Varinia, gør mig ikke svag.
Du er stærk nok til at være svag.
Jeg elsker dig mere end mit liv.
Men nogen gange, selv når du sover her ved siden af mig...
føler jeg mig så ensom.
Jeg forestiller mig en gud for slaver...
og jeg beder.
Hvad beder du for?
Jeg beder for en søn, der vil være født fri.
Jeg beder for det samme.
Pas godt på min søn, Varinia.
Hvis han aldrig kender mig...
fortæl ham, hvem jeg var, og hvad vi drømte om.
Fortæl ham sandheden. Der vil være mange andre, der vil fortælle ham løgne.
Jeg kan ikke leve uden dig, Spartacus!
For dig og mig findes der intet farvel.
Så længe en af os lever...
lever vi alle.
Jeg mærkede det. Mærkede du det?
- Ja, jeg gjorde. - Det var så kraftigt. Gør det ondt?
Det var så kraftigt.
Lucullus og Pompeius.
Har vi et fangetal?
Vi har ikke det endelige tal, sir.
Jeg bringer en besked fra jeres herre...
Marcus Licinius Crassus...
Italiens kommandant.
Ifølge Hans Mest Nådige Højhed...
skal jeres liv skånes.
Slaver I var...
og slaver forbliver I.
Men den frygtelige straf korsfæstelse...
er blevet tilsidesat...
på den betingelse at I identificerer liget af...
eller den levende slave Spartacus.
- Jeg er Spartacus! - Jeg er Spartacus!
Tilgiv mig at jeg er en af de sidste til at lykønske Dem, Deres Højhed.
Der er et frygteligt rygte i lejren...
at fangerne skal korsfæstes.
Det er sandt.
Måske er dette tidspunktet til at minde Deres Højhed...
at De lovede mig i går, at jeg skulle være agenten i deres auktion.
I går lovede du mig Spartacus! Hvor er han?
Til gengæld lovede jeg dig salget af de overlevende...
og der vil ikke være nogen!
- Det er Varinia! - Ja, jeg husker hende.
Du er Spartacus' kvinde?
Jeg er hans hustru!
Og dette er hans barn?
Ja.
Hvor er Spartacus?
Død.
Så du ham blive dræbt?
Ja.
Du lyver. Hvor er han?
Her er i det mindste en, der er værd at sælge, Deres Højhed.
Jeg vil endda tage barnet som en investering.
- Hvor mange kvinder er blevet fanget? - Under fyrre, sir.
De fleste af dem, der ikke blev dræbt, løber mod bakkerne med deres børn.
Du må sælge alle de andre, men ikke denne kvinde.
Men De har ikke set de andre, Deres Højhed.
De er ualmindelig grimme! Et geni ville ikke kunne sælge dem!
Pisk den svindler ud af lejren.
Denne kvinde og hendes barn skal transporteres til mit hus i Rom.
- Stands dem! - Stands!
Antoninus?
Tribun!
Slaverne skal korsfæstes langs vejen...
hele vejen herfra til Roms porte.
Vent med denne mand til sidst.
Og også denne mand.
- Marchér videre! - Marchér videre!
Jeg har flere striber på min ryg end en zebra.
Hver gang jeg rører mine sår...
synger de som lærker.
Men trods det, tror jeg, jeg har fundet noget...
- jeg aldrig havde, selv da jeg var rig. - Hvad er det?
Le ikke af mig, men jeg tror, det er værdighed.
I Rom, forkorter værdighed livet...
mere end sygdom.
Guderne må skåne dig for et vigtigt foretagende.
Tror du?
Enhver der tror, jeg vil være stikker gratis er en idiot.
Jeg bar pisken uden at klage mig.
Ja, det lyder virkelig som et voldsomt anfald af værdighed.
Jeg håber dog, det ikke vil afskrække dig...
fra den hævn du ville tage over Crassus.
Nej, tværtimod. Det forstærker snarere min beslutning.
Det er jeg glad for.
Denne kvinde Varinia er i hans hus. Hele Rom ved det.
Onde tunger siger endda...
at han er forelsket for første gang i sit liv.
Jeg lagde mærke til et sært udtryk i hans øjne, da han først så hende.
Det ville kræve en fantastik kvinde...
at få Crassus til ikke længere at være forelsket i sig selv.
Hvis jeg skal være helt ærlig, Gracchus...
så er hun ikke så grim, som jeg sagde.
Værdighed og ærlighed på en eftermiddag. Jeg kan dårligt genkende dig.
- Men hun er en umulig kvinde. - Smuk?
Smuk? Ja, smuk.
Jo flere lænker du giver hende, jo mindre ligner hun en slave.
- Stolt? - Stolt, stolt.
Du mener, hun ville hengive sig til den rette mand...
hvilket er irriterende.
Jeg kan godt lide Crassus. Lad os redde ham fra hans smerte.
Lad os stjæle denne kvinde.
Stjæle kvinden? Hvorfor?
Jeg kan ikke længere skade Crassus i senatet...
men jeg kan skade ham, hvor han vil mærke det mest: hans stolthed.
Angribe vores fjende indefra.
Planen er udsøgt...
men jeg håber ikke, at du foreslår, at jeg stjæler kvinden!
Jo.
Køb nogle heste og en vogn med et overhæng.
Bring hende hertil ved solnedgang.
Læg tapperhed til dine nyfundne dyder.
Vil en halv million sestertier gøre dig tapper?
En halv million?
Crassus synes at være mindre skræmmende, men...
Lad os gøre ham endnu mindre skræmmende. En rund million!
En million.
For det beløb kunne jeg bestikke selve Jupiter!
Han kan købes for mindre end det.
Undskyld forstyrrelsen.
Du ved, jeg ikke normalt kommer rendende uden at være inviteret.
Du har altid været velkommen her...
som student.
- Du er ikke alene. - Nej.
Denne gang er du kommet for at lære mig noget.
Du er på Crassus' side nu?
- Er jeg arresteret? - Nej.
Men jeg må bede dig om at følge med mig til senatet med det samme.
Hvad jeg gør, gør jeg ikke for min egen skyld...
men for Rom.
Stakkels hjælpeløse Rom!
Lad os tage af sted, så vi kan høre mere om Rom fra Crassus.
Troede du virkelig, at 500 år af Rom...
så nemt kunne blive leveret i hænderne på en pøbel?
Ligene af 6.000 korsfæstede slaver...
står langs Via Appia.
I morgen vil resten kæmpe til døden...
i mine forfædres tempel som en ofring til dem.
Din pøbel kommer til at dø ligesom de slaver...
hvis de ikke adlyder og er loyale overfor den nye orden.
Statens fjender er velkendte.
Arrestationer er blevet foretaget. Fængslerne er ved at fylde op.
I hver eneste by og provins er der lavet lister over dem, der ikke er loyale.
I morgen vil de lære prisen for deres kostbare fejl...
deres forræderi.
Hvor står mit navn...
på denne liste af statsfjender?
Øverst.
Jeg har dog ingen trang til at få hævn over dig.
Din ejendom vil ikke blive rørt.
Du vil beholde rangen og titlen som romersk senator.
Et hus...
et bondehus i Picenum er blevet stillet til rådighed for dit eksil.
Du kan tage dine kvinder med dig.
Hvorfor skal jeg skånes?
Dine tilhængere er dumme nok til at stole på dig.
Jeg har i sinde, at du skal tale med dem i morgen for deres egen skyld...
deres fredelige og indbringende fremtid.
Fra tid til anden derefter vil det måske være gavnligt...
at bringe dig tilbage til Rom for at fortsætte din pligt til hende...
for at berolige den misundelige ånd...
og det urolige sind.
Du vil overtale dem til at acceptere skæbnen og orden...
og stole på guderne!
Du kan gå.
Stop!
Hvorfor nu gemme sig bag den stola?
Det var bedre.
Den kjole tog flere uger af en kvindes liv.
Du, af alle mennesker, burde respektere slavers arbejde og bære den stolt.
Kom her.
Dette tilhørte en dronning...
Persiens dronning.
Det er tungt.
Til sin tid, skal du nok bære det med lethed.
Sid ned.
Vil du have noget due og honning?
Nej.
Du vil synes om det.
Og et stykke melon?
Og noget vin, naturligvis.
Spis.
Jeg kommanderede dig ikke til at spise.
Jeg tilbød dig.
Synes du at dine rige omgivelser...
gør det svært at konversere?
Hvorfor er jeg her?
Godt spørgsmål.
En kvindes spørgsmål.
Jeg ville ønske, at svaret kunne være ligeså godt og ligefremt.
- Spædbarnet... det trives? - Han trives.
I går købte jeg en kvinde der kan amme ham.
Jeg håber han synes om mælk.
Jeg sendte hende væk.
Jeg foretrækker selv at amme barnet.
Jeg er ikke sikker på, jeg kan billige det.
Det binder dig til det gamle liv.
Jeg vil have, at du begynder at se frem til det nye.
Jeg er ligeglad med mit nye liv her.
Du er vel ikke ligeglad med dit barns liv, er du?
Hvorfor truer du mig med mit barn?
Jeg tilhører dig. Du kan tage mig når som helst.
Men jeg vil ikke tage dig.
Jeg vil have, at du skal give.
Jeg vil have din kærlighed, Varinia.
Tror du, at du ved at true med at dræbe mit barn...
kan få mig til at elske dig?
Jeg truede ikke med at dræbe dit barn.
Undskyld, Varinia.
Man bør ikke sørge i al evighed.
Jeg sørger ikke.
Jeg mindes.
Vanskeliggør jeg minderne?
Nej.
Der er en tynd linje mellem sandhed og hån...
og du balancerer på den bedre end en bjergged.
Hvad husker du, når du tænker på Spartacus?
Det piner dig ikke at tale om ham?
Nej.
Jamen, så...
hvilken type mand var han...
virkelig?
Han var en mand som begyndte helt alene...
ligesom et dyr.
Men den dag han døde...
var tusindvis villige til at dø i hans sted.
Hvad var han? Var han en gud?
Han var ikke en gud.
Han var en simpel mand.
En slave.
Jeg elskede ham.
Han var en forbryder! En morder!
En fjende af alt fint og anstændigt Rom nogensinde byggede!
Din forbandede kvinde! Sig mig!
- Hvorfor elskede du ham? - Det kan jeg ikke forklare dig.
Jeg kan ikke forklare dig ting, du aldrig vil kunne forstå.
Men jeg ønsker at forstå.
Forstår du det ikke? Jeg må forstå det.
Du er bange for ham, ikke sandt?
Det er derfor, du vil have hans hustru...
for at dulme din frygt ved at have noget han havde.
Når du er så bange, kan intet hjælpe.
Intet.
Det får vi at se.
Kunne vi have vundet, Spartacus?
Kunne vi nogensinde have vundet?
Alene ved at kæmpe mod dem, vandt vi noget.
Når bare en mand siger, "Nej, jeg vil ikke"...
begynder Rom at frygte.
Og vi var titusindvis der sagde nej.
Det var miraklet ved det.
At se slaver løfte ansigtet fra støvet...
at se dem rejse sig op...
stå oprejst...
med en sang på deres læber...
at høre dem...
storme gennem bjergene og råbe...
at høre dem synge langs markerne.
Og nu er de døde.
Døde.
Varinia...
død.
Og barnet.
Alle sammen.
Er du bange for at dø, Spartacus?
Ikke mere end jeg var for at blive født.
Er du bange?
Ja.
Hil, konsul!
Vagter, træd an.
- Hvor er gladiatorerne? - Derovre, sir.
Antoninus, natten går langsomt, gør den ikke?
Du er ham...
er du ikke?
Gladiator, jeg er Marcus Licinius Crassus.
Du skal svare, når jeg taler til dig.
Centurion!
Lad dem slås nu. Tag lænkerne af dem.
Hele byen er blevet fortalt, at de vil slås i morgen...
i Deres forfædres tempel.
De vil slås nu, for mig. Her!
Og til døden.
Og sejrherren vil blive korsfæstet.
Vi vil teste denne myte om slavebroderskab.
Tag lænkerne af dem.
Dan en cirkel.
Giv dem ikke fornøjelsen af en kamp.
Gør ikke modstand. Så dræber jeg dig med det samme.
- Jeg vil ikke lade dem korsfæste dig! - Det er min sidste ordre. Adlyd den!
Lad dem begynde.
Jeg vil ikke lade dem korsfæste dig.
Er du klar over, hvor længe det tager at dø på korset?
Jeg er ligeglad!
Tilgiv mig, Antoninus.
Jeg elsker dig, Spartacus, som jeg elskede min egen fader.
Jeg elsker dig...
som min søn jeg aldrig kommer til at se.
Sov.
Her er din sejr.
Han skal nok komme tilbage.
Han kommer tilbage og i millionvis!
Gad vide hvad Spartacus ville sige...
hvis han vidste at den kvinde, Varinia, og hendes barn...
er slaver i mit hjem?
Ja.
Korsfæst ham!
Han skal ikke have nogen grav. Ingen markering.
Hans lig skal brændes og hans aske strøs i hemmelighed.
Frygtede du ham, Crassus?
Ikke da jeg kæmpede mod ham.
Jeg vidste, han kunne slås.
Men jeg frygter ham nu, selv mere end jeg frygter dig.
- Mig? - Ja, min kære Cæsar.
Dig!
Jeg ser ikke brevet til lederen af senatet.
Julia, jeg bryder mig ikke om lyden af gråd.
Dette er et lystigt hus. Vær venlig at holde op.
Der er du. Gå, Julia! Hvor har du været i al den tid?
Byen er fuld af Crassus' legioner. Vi gemte os.
Jeg er ikke lige så bekendt med Rom, som jeg er med Capua.
De arresterer alle!
Så dette er kvinden...
det krævede Crassus' otte romerske legioner at erobre.
Jeg ville ønske, jeg havde tid til at stifte dit bekendtskab, min kære.
Desværre er vi alle nødt til at begive os ud på rejser...
til forskellige destinationer.
- Hvor skal vi hen? - I skal til Aquitanien.
Guvernøren er en af mine adskillige fætre.
Her er et pas fra senatet. Det er gyldigt i hele verden.
Hvorfor skal jeg til Aquitanien?
Fordi jeg beder dig om det.
Det er meget venligt af dig, Gracchus, men jeg vil hellere...
Fordobl pengene jeg lovede dig. Her er to millioner sestertier.
To millioner?
Her. Frihedsbevis for kvinden.
Og her er et mindre dokument som jeg har forberedt...
til barnet passende til størrelsen.
Hvor tager du hen?
Til Picenum.
Picenum? Det er den mest kedelige by i Italien.
Vær rar at tage af sted.
Kom med os.
Sørg for jeg ikke misbruger pengene.
Vær dog ikke så latterlig. Jeg er en senator.
Vær venlig at gå, inden soldaterne kommer!
Dette ville virkelig gøre Crassus jaloux.
Gå og gør min lykke fuldendt.
Gem dine tårer. Gem dem til rejsen.
Det er bedre.
Stop!
Identificér jer.
- Lentulus Batiatus. - Stig ned og identificér jer.
- Jeg værdsætter ikke det tonefald. - Jeg har mine ordrer.
Vær venlig at stige ned og identificér jer.
Som jeg sagde, jeg er Lentulus Batiatus, gladiatortræneren fra Capua.
Det... min svigerinde.
Vær venlig at stige ned.
Hun rejser...
med sit barn til Aquitanien på et pas fra senatet.
- Gennemgå hans bagage. - Nu ikke et ord.
Hvad sagde du?
- Sig til kvinden hun ikke må gå der. - Skal ske.
Kom videre!
Dette er din søn.
Han er fri, Spartacus!
Fri!
Han er fri!
Han vil mindes dig, Spartacus.
For jeg vil fortælle ham.
Jeg vil fortælle ham, hvem hans far var, og hvad han drømte om!
Varinia, for guds skyld. Stig op i vognen.
Mit livs kærlighed.
Dø nu. Dø.
Dø nu, min kære.
Åh, Gud! Hvorfor kan du ikke dø?
Kom nu.
Farvel, mit livs kærlighed.
Farvel, farvel.
SLUT
Danish