SPARTACUS
Traducerea şi Adaptarea: RRZXXX
În ultimul secol, înainte de naşterea noii religii numite creştinism,
menită să înlăture tirania păgână de la Roma şi să creeze o nouă societate,
Republica Romană era centrul lumii civilizate.
"Din toate lucrurile frumoase, " cânta poetul,
"primul dintre oraşe şi casa zeilor este Roma, oraşul de aur."
Şi chiar în culmea mândriei şi puterii,
republica a fost lovită de o boală fatală numită sclavie.
Începuse era dictatorilor,
aşteptând, în umbră, evenimentul care avea s-o aducă în faţă.
În acelaşi secol,
în provincia greacă cucerită, Tracia,
o sclavă analfabetă a sporit averea stăpânului ei
dând naştere unui băiat, pe care l-a numit Spartacus.
Un fiu mândru şi rebel,
care a fost vândut să muncească până la moarte în minele din Libia,
înainte de a 13-a aniversare.
Acolo, sub bici, lanţuri şi soare
şi-a trăit tinereţea şi adolescenţa,
visând la abolirea sclaviei cu 2.000 de ani înainte înfăptuirii acesteia.
Înapoi la muncă !
Ridică-te, Spartacus, câine trac ce eşti !
Hai, ridică-te !
Glezna mea !
Gardieni !
Din nou Spartacus ? De data asta va muri.
Voi, ceilalţi, înapoi la muncă.
- Bine ai venit, Lentulus Batiatus. - Bine ai venit, dragul meu căpitan.
17 kilometri prin această căldură infernală,
şi preţul de a închiria o escortă... Ruinător.
Chiar şi aşa, mă întrebam dacă ai ceva potrivit să-mi vinzi.
Mi-am irosit timpul şi banii.
- Spune-mi adevărul. - Avem ceva ce te-ar putea interesa.
Aceştia ? Sunt nişte cadavre !
Hoitarii au întârziat la masă.
Acesta nu este rău. Este un gal.
Nu-mi plac galii. Sunt păroşi.
Poate să vină jos singur ?
Tu, vino jos !
Vino !
- E bun să-mi arate dinţii ? - Deschide-ţi gura !
Mulţumesc.
Da... Aşa cum se duc dinţii, se duc şi oasele.
O astfel de gură e de nepermis.
- Are dinţi de cretă. - Mai avem şi alţii ! Mulţi alţii.
Soarele este acolo. Şi plătesc aceşti oameni...
- Cine-i ăla de-acolo ? - Un trac.
- Îl dăm drept exemplu. - Cum ?
Îl lăsăm să moară de foame. E singurul lucru care-i impresionează pe sclavi.
Ce păcat.
Reacţionează. Are un tonus muscular bun.
Pot să-i văd dinţii ?
Spartacus, deschide gura !
Miroşi ca un rinocer.
Căpitane, cere-i să deschidă gura.
- Nu se supune ? - Dinţii sunt singura lui calitate.
- A muşcat un gardian acum o oră. - Minunat !
Aş fi vrut să fiu aici. Îl iau.
Să ne mai uităm şi la alţii.
Vino !
În ciuda bolii şi morţii,
vom avea un profit de 11.000 de sesterţi !
Incluzând comisionul tău, evident.
Nu, dle. Fără comision.
Marcellus, uite-i.
Sunt mizerabili, dar sunt cei mai buni pe care i-am găsit.
Nimeni n-ar fi făcut o alegere mai bună.
Sclavilor,
aţi ajuns la şcoala de gladiatori a lui Lentulus Batiatus.
Aici veţi fi antrenaţi de experţi ca să luptaţi pe perechi până la moarte.
Evident, aici nu veţi lupta până la moarte.
Asta se va întâmpla după ce veţi fi vânduţi,
unor doamne şi domni din înalta clasă,
care apreciază o ucidere cum se cuvine.
Un gladiator e ca un armăsar.
Trebuie răsfăţat.
Veţi fi unşi, spălaţi,
raşi, vi se va face masaj, veţi fi învăţaţi să vă folosiţi inteligenţa.
Un trup bun cu o minte proastă
este la fel de ieftin ca viaţa !
Veţi primi caudalul ritual.
Marcellus, te rog. Aşa.
Să fiţi mândri de asta.
La ocazii speciale, celor de care voi fi mulţumit,
li se va acorda compania unei doamne.
Aproape jumătate din cei care termină
trăiesc între cinci şi zece ani.
Unii chiar obţin libertatea
şi devin antrenori. Ca Marcellus.
Vă felicit.
Şi sper ca norocul să surâdă majorităţii.
Marcellus, ai grijă cu al doilea din dreapta. În faţă.
Este trac. Erau să-l omoare pentru ologirea unui gardian.
- Îl vom dezobişnui de asta. - Nu depăşi măsura. Are stofă.
Următorul.
Îmi place de voi.
Vreau să fiţi prietenii mei.
Vreau să vă fiu prieten.
Tot ceea ce vă cer este să ne înţelegem.
Sclavule, care este numele tău ?
Spartacus.
Simt că nu mă placi.
Dă-mi o sabie.
Ia-o !
Am o presimţire că vrei să mă omori.
Asta este singura şansă pe care o vei avea.
Omoară-mă !
Sclavule, nu te teme.
Tu ai sabia.
Eu am numai această bucată de lemn !
N-ai de gând să te supui ?
Luaţi-i sabia.
Nu eşti atât de prost cum am crezut.
Probabil eşti chiar inteligent.
Este un lucru periculos pentru sclavi. Ţine minte,
de acum încolo, voi fi cu ochii pe tine.
Ai făcut ce trebuia. Din când în când,
lui Marcellus îi place să omoare un om ca să dea un exemplu.
Cred că pe tine te-a ales. Fereşte-te de el.
- De cât timp eşti aici ? - Şase luni.
Aş fi dorit să mă aleagă pe mine.
Vreau să am o singură şansă cu acel porc înainte să mă ducă de aici !
Linişte ! Nu mai vorbiţi acolo.
Dionysius, ne vei băga pe toţi în bucluc, ca şi în mină.
Cum te numeşti ?
Nu vrei să ştii cum mă cheamă.
Nici eu nu vreau să ştiu cum te cheamă.
Este doar o întrebare prietenească.
Gladiatorii nu au prieteni.
Dacă ne vor pune împreună în arenă,
voi fi nevoit să te omor.
Helena...
cu Galino.
Patricia...
Crixus.
Priscilla...
David.
Claudia...
Pharox.
Varinia...
- Dionysius. - Nu, nu. Spartacus.
Spartacus.
Felicia...
Nu am mai avut o femeie.
Ai una acum, Spartacus. Trebuie s-o iei.
- Plecaţi. - Ce va crede despre tine ?
De fapt, ce cred eu despre tine ?
- Plecaţi. - Hai. Fii generos.
Trebuie să învăţăm să ne împărtăşim plăcerile.
Nu sunt un animal !
Încerci cumva să evadezi ?
Concentrează-ţi curajul către fată, Spartacus.
Nu sunt un animal !
- Nu sunt un animal ! - Nici eu.
Cum te numeşti ?
Varinia.
Marcellus, va trebui să o scoatem de aici.
Poate că nu eşti un animal,
dar acest spectacol jalnic îmi dă puţine speranţe
că vei deveni vreodată bărbat.
Prima regulă: pe roşu obţineţi o moarte imediată.
Aici şi aici.
Nu uitaţi: ţintiţi pe roşu mai întâi.
Dacă nu, o va face adversarul vostru.
Pe albastru, îl veţi schilodi.
Aici,
aici, aici şi aici.
A doua regulă:
schilodiţi-l înainte de o ucidere lentă.
O ucidere lentă este pe galben.
Aici, aici şi aici.
Nu uitaţi,
o moarte lentă îi lasă suficientă putere să vă omoare pe voi înainte.
Dacă îl schilodiţi, este al vostru
dacă păstraţi distanţa şi îl ţineţi la pământ.
Restul este permis pentru un spectacol public în Roma,
dar aici, în Capua, ne aşteptăm la mai mult decât un simplu măcel,
şi vom avea ce vrem.
Spartacus, de ce te uiţi la acea fată ?
Varinia ! Stai pe loc.
Dacă nu poţi decât să te uiţi,
n-ai decât să priveşti, sclavule.
Ţi-am spus să priveşti !
Nu. Aceasta se duce la spaniol.
Noapte bună, Spartacus.
Intră acolo.
Femeie !
Te-am avertizat asupra acestor lucruri.
Aduceţi-i înăuntru.
Fără vorbă ! Mergeţi.
Te-au rănit ?
Nu.
Asta înseamnă mort.
1... 2...
3... 4... 5.
1... 2...
3... 4.
Avem vizitatori, vizitatori foarte importanţi !
Doi mari lorzi romani de pe Capitoliu.
Cât de uşor eşti impresionat, Ramon.
Numai pentru că sunt romani, nu se presupune că sunt mari.
Când ajung, spune-le să mă aştepte.
- Stăpâne, nu înţelegi ! - Cât de mari pot fi aceşti romani ?
Unul este Mărcuş Licinius Crassus.
Poftim ? Aşteaptă un pic.
Crassus e aici ? Adu-mi toga mea cea roşie cu ghinde.
Puneţi nişte scaune în atriu. Vinul obişnuit pe care îl avem.
Ba nu ! Pe cel mai bun, dar în cupe mici.
Gracchus ! Ştii că Crassus îl urăşte.
- Ia-l de aici. - Nu-l pot ridica.
Foloseşte-ţi imaginaţia ! Acoperă-l.
Spune-i lui Marcellus să pregătească oamenii.
Crassus are gusturi scumpe. Va dori un spectacol.
Iartă-mă, Gracchus.
Mărcuş Licinius Crassus,
măreaţă strălucire,
prim general al republicii,
tată şi apărător al Romei, onorează-mi casa.
Binecuvânteaz-o cu prezenţa ta.
Vin ! Dulciuri !
Nu vedeţi că măriile lor sunt obosite ?
Aveţi bunătatea de a vă aşeza.
S-a întâmplat ceva, măreţe nobil ?
Nu.
Bun venit dnei Claudia Maria,
fostă soţie a lui Lucius Căiuş Marius,
a cărui execuţie recentă ne-a marcat profund pe toţi.
Onoare dnei Helena,
fiica răposatului Septimus Optimus Glabrus,
a cărui faimă va trăi pentru totdeauna
în persoana fiului său, fratele tău.
Mărcuş Publius Glabrus,
erou al războaielor din Orient.
Cât de multe ştie.
Lasă-mă să te pun la curent.
Suntem aici să sărbătorim căsătoria dintre fratele meu şi dra Claudia.
O uniune între vulturi, Sanctitatea voastră !
Evantai ! Înălţimea sa e transpirat.
Tinerii mei prieteni doresc un spectacol particular între două perechi.
Două perechi. Da.
- Am ceva care să vă mulţumească. - Două perechi până la moarte.
Până la moarte, Măria Ta ?
Sigur, nu crezi că am venit atâta drum până la Capua
pentru gimnastică ?
Vă implor, măriile voastre,
aici în Capua antrenăm cei mai buni gladiatori din Italia.
Vă putem oferi un spectacol de spadasini
care este mult mai bun decât cel din Roma.
Când vor fi vânduţi, stăpânul lor va dispune de viaţa lor,
dar aici, nimeni nu se luptă până la moarte.
Crassus.
Astăzi este o excepţie.
Dar un sentiment neplăcut se va răspândi prin toată şcoala.
Şi apoi costurile. Preţul...
Spune cât vrei.
25.000 de sesterţi.
Aranjează totul.
Sunteţi serios ?
Pregăteşte tot imediat.
Bineînţeles, că vrem să-i alegem noi.
- Aveţi o oarecare... varietate ? - Interminabilă.
Spartacus, va avea loc o luptă până la moarte.
- Până la moarte ? - De unde ştii ?
L-am auzit pe Marcellus vorbind cu un gardian.
- Cine se luptă ? - Nu ştiu.
Până la moarte.
Şi dacă ne aleg pe noi doi ?
Nu o vor face.
Şi dacă o vor face ?
Vei lupta ?
Va trebui. Şi tu la fel.
Vei încerca să mă omori ?
Da.
Voi încerca să...
Voi încerca să rămân în viaţă ceea ce vei face şi tu.
Toţi gladiatorii să vină în arena de antrenament.
Câţiva vizitatori vor să vă admire.
Formaţi o linie în faţa mea.
Excelenţele voastre sunt pregătite să facă alegerea ?
Claudia.
Sunt magnifici.
Pentru dvs., dră Helena, pot să vi-l sugerez pe Praxus ?
Un tigru veritabil.
Nu îmi place.
- Îl prefer pe acela. - Pe care ?
- Nu, nu. - David ?
Crixus, da. Marcellus,
Crixus pentru sabie scurtă.
Ai mai văzut o asemenea pereche de umeri ? Dionysius !
Recunosc că este mic, dar este foarte compact
şi foarte puternic. De fapt...
De fapt arată mai mic aici decât în arenă.
Iluzie optică.
- Îl vreau pe acela. - Galino.
Da. Galino. Aveţi un ochi ager.
Frumuseţea voastră, dacă îmi permiteţi.
Galino.
Practic fiecare bărbat din şcoală
este expert în folosirea sabiei trace,
dar tridentul este ceva rar în aceste zile.
Pot să vi-l sugerez pe
etiopian.
Sunt foarte puţini în ţară.
Etiopienii sunt recunoscuţi ca fiind experţi în trident.
Îl iau.
Draba ? Oh, nu. Pentru dvs. îi vreau pe cei mai buni.
- Nu cred că etiopianul... - Eu îi vreau pe cei mai frumoşi.
Îl vreau pe negrul ăla mare.
Draba.
Un singur om din întreaga şcoală
are o şansă cu sabia tracică împotriva tridentului.
Acolo.
- Acolo, dră Helena. - Este impertinent !
Îl iau pe el.
Impertinent şi laş pe deasupra.
Biciuiţi-l !
Cel de acolo, dnă Helena. Bestia din Libia.
Îl prefer pe laş.
Spartacus.
Dacă ambii bărbaţi sunt la pământ şi refuză să lupte,
antrenorul vostru le va tăia gâtul ca la pui. Fără şmecherii.
Şmecherii, doamnă ? La şcoala lui Batiatus ?
Ai auzit instrucţiunile, Marcellus ? Să nu uiţi.
Îmi pare rău de sărmanele creaturi pe căldura asta.
Nu le pune tunicile alea sufocante.
Să fie îmbrăcaţi sumar.
Orice ar purta, dnă, vă vor binecuvânta numele.
Restul, înapoi !
Te-a plictisit alegerea ?
Nu, foarte incitantă. Tremur tot.
Să ieşim din soare.
Pot să conduc domniile voastre la galerie ?
Un spion.
În numele zeilor !
Cât de departe de Roma trebuie să călătoresc
pentru a evita acea faţă vicleană ?
Nu vorbi despre Gracchus. E atât de plin de ură.
Pentru Gracchus, ura faţă de clasa patriciană este o profesie
şi nu una foarte rea.
Cum altfel poţi deveni stăpânul gloatei şi prim-senator al Romei ?
Crassus, este atât de plictisitor.
Cred că acea fată miroase a parfum.
Orice ar fi, miroase foarte plăcut.
Nu poţi împiedica sclavii să fure decât dacă sunt în lanţuri.
O sclavă aşa drăguţă ca ea, nu are nevoie să fure.
A fost pregătit un aranjament.
Dacă încheieturile ei sunt bune,
poţi fi sigură de asta !
- Stăpâne ! - O catastrofă !
Am fost binecuvântat !
Neglijenţo ! Ai făcut-o înadins.
A fost un accident. Vino aici.
Nu te teme.
- De unde eşti ? - Britania.
De cât timp eşti sclavă ?
De la 13 ani.
Ai o anumită educaţie.
La fostul meu stăpân am îngrijit copiii.
Îmi place. Are spirit.
O voi cumpăra.
Să o cumpăraţi, magnifice ?
Am cheltuit cu ea mulţi bani.
Nu mă îndoiesc de asta. 2.000 de sesterţi.
Vă va aştepta la lectică.
Nu, nu vreau ca picioarele ei să fie distruse de mers.
Trimite-o la Roma cu intendentul tău data viitoare când merge.
Pleacă mâine, cu fată cu tot.
Mai mult vin şi mulţumeşte zeilor tăi !
Crassus, mă provoci.
- Nu voi mai fi drăguţă cu tine ! - De ce mă deranjezi atât de mult ?
Eşti dezgustător de bogat,
şi singurul dintre prietenii fratelui meu
care nu i-a făcut un cadou de nuntă.
Aşteptam momentul potrivit.
Dă-i asta, copilă.
Ce este ?
Din acest moment, soţul tău este comandantul garnizoanei din Roma.
Minunat !
Nu ştiu cum voi putea să vă răsplătesc.
Timpul va rezolva acest mister.
- Garnizoana Romei. - Da.
Singura putere din Roma care îl poate supune pe Gracchus şi senatul lui.
Eşti inteligent !
Deschide.
Pe uşa aia.
Va trebui să fii atentă cu el, Claudia.
Tata aproape că l-a dezmoştenit din cauza sclavelor.
Contractul de căsătorie interzice haremul.
Dar purtătorii tăi de lectică ?
Toţi au sub 20 de ani şi mai înalţi decât ar trebui să fie.
Îţi impune un standard înalt.
Plăcerea ta, maiestate.
Ţie, draga mea, îţi va reveni onoarea
începerii acestei drame poetice.
Deschide !
Prima pereche ! Crixus şi Galino !
Cei care sunt gata să moară, vă salută.
Crixus.
Următoarea pereche !
Cei care sunt gata să moară, vă salută.
Tracul tău se descurcă bine.
Cum mi-ai obţinut numirea fără ştirea lui Gracchus ?
Am învins focul cu ulei. Am cumpărat senatul fără ştirea lui.
Cred că tridentul va învinge.
De ce nu-l omoară ?
Omoară-l.
Ce se întâmplă ?
Omoară-l ! Omoară-l !
- Omoară-l, imbecilule ! Omoară-l ! - Omoară... !
Va atârna în ştreang până va putrezi.
Priveşte-o pentru ultima dată, Spartacus.
Se duce la Roma. A fost vândută.
A fost vândută ?
În bucătărie nu se vorbeşte, sclavule.
Necazuri în sala de mese.
L-au omorât pe Marcellus şi poate pe ceilalţi doi.
Chemaţi gărzile !
Mişcaţi !
Gândindu-mă mai bine, voi duce personal faţă.
Du-te la Capua. Cheamă garnizoană. Nu am încredere în ei.
- Te las responsabil. - Da, dle.
În jurul oraşului Capua, au răvăşit provincia,
forţând alţi sclavi să li se alăture.
Pradă, fură, mistuie totul,
în timp ce îşi pun tabăra pe povârnişurile Vezuviului.
Pe zi ce trece, numărul lor creşte.
Situaţia este în mâinile acestei auguste adunări.
Unde este măreţul Crassus ?
- În afara oraşului. - Cel puţin tu eşti aici.
Nu trebuie să ne temem pentru Roma cât timp Glabrus este cu noi.
Să mai adaug că peste 100 de moşii au fost arse,
printre care, domnilor, şi a mea.
Arsă din temelii şi 3 milioane de sesterţi pierduţi.
Propun chemarea imediată a lui Pompei şi a legiunilor sale din Spania.
Pot strânge 500 de oameni şi să-i adunăm pe restul.
Nu te face de râs.
De ce să chemăm legiunile,
când garnizoana Romei nu are nimic de făcut,
decât să ne protejeze de cârnăţari ?
Să-l trimitem pe Glabrus împotriva acestor ticăloşi !
Să guste oţelul roman.
Protestez. Protestez cu vehemenţă.
În Roma sunt mai mulţi sclavi decât romani.
Fără garnizoană, ce-i va împiedica să se răzvrătească şi ei ?
Nu am spus toată garnizoană.
Şase cohorte sunt de-ajuns.
Restul vor rămâne în Roma să vă apere de slujnice.
Glabrus, accepţi această misiune ?
Accept misiunea senatului,
dacă acesta mi-o încredinţează.
Garnizoana Romei este gata.
Vânătoarea de sclavi este o afacere murdară.
Este nevoie de un comandant curajos.
Propun să scoatem oraşul mâine pe străzi
ca semn de repect pentru Glabrus, în timp ce el va mărşălui.
Şi...
la comanda temporară a garnizoanei, pe timpul absenţei lui,
îl propun pe Căiuş Iulius Caesar.
Nu pari bucuros de noua ta slujbă.
Nu este ceva important. Glabrus se va întoarce.
Poate.
Cel puţin îmi dă o şansă
să-l despart pe Glabrus de Crassus pentru un timp.
Ştii, republica noastră este ca o văduvă bogată.
Majoritatea romanilor o iubesc ca pe propria mamă.
Dar Crassus visează să se mărite cu "bătrâna", ca să vorbesc politicos.
Trăiască Glabrus ! Trăiască Glabrus !
- Zeii să fie cu tine, Glabrus. - Şi cu voi, de asemenea.
Sper că se va întoarce cu aceleaşi aplauze.
Fimbria, una grasă !
Păstrează restul şi dă-l nevestei tale.
- Fie ca zeii să vă adore. - Numai prin rugăciunile tale.
Să facem un sacrificiu tradiţional pentru victoria lui Glabrus.
Credeam că eşti rezervat în privinţa zeilor.
Personal, sunt ateu. Ca şi tine.
Public, cred în toţi.
Salutări, Mărcuş Claudius Flavius !
Mărcuş Glabrus mă aşteaptă ?
- Vă aşteaptă în atriu. - Excelent.
- Ce avem aici ? - Un dar de la guvernatorul Siciliei.
Antoninus,
Sicilian, 26 de ani,
cântăreţ.
Pentru cine ţi-ai exersat talentul ?
Pentru copiii stăpânului meu,
pe care i-am învăţat şi despre clasici.
Clasici, spui.
Mă întreb ce post avem,
pentru un băiat cu astfel de talente ?
Vei fi servitorul meu personal. Instruiţi-l.
Restul, veniţi cu mine.
Eşti de gardă ?
Dragul meu Crassus, felicită-mă.
Sau mai bine să ne felicităm reciproc.
Să ne felicităm.
Mâine voi conduce şase cohorte ale garnizoanei
împotriva sclavilor de pe Vezuviu.
Întreg oraşul va ieşi să ne conducă.
Milostivi zei sângeroşi !
Mă scuzi.
Întotdeauna mă adresez zeilor în momente de triumf.
Gracchus a avut ceva de a face cu acest aranjament minunat ?
Da, el m-a propus. Şi foarte decent.
Şi tu ? Crezi că te-am făcut comandantul garnizoanei
că să controlezi nişte cărări stâncoase de pe Vezuviu ?
Slujba ta este să controlezi străzile Romei !
Iau numai şase cohorte. Restul garnizoanei va rămâne.
Sub comanda cui ?
- Caesar. - Excelent !
Dacă Gracchus tot controlează mulţimea şi senatul,
te-ai gândit că trebuie să-i laşi şi garnizoana pe mână.
Înţeleg.
Voi refuza. Mă voi retrage din expediţie.
Unul din dezavantajele de a fi patrician
este că ocazional trebuie să te comporţi ca unul.
Ai zis senatului că te duci, trebuie să pleci.
Dacă Gracchus va decide să se întoarcă împotriva ta...
Nu o va face ! Nu are nevoie.
Cu ajutorul tău, mi-a legat mâinile.
Legiunile tale se află în tabăra din afara zidurilor oraşului ?
Legiunile mele ?
Crezi că le-aş ordona legiunilor mele să intre în Roma ?
Spun doar că ai putea dacă vei fi nevoit.
Nu cunoşti cea mai veche lege a Romei, că niciun general
nu poate intra în Roma în fruntea legiunilor sale armate ?
- Sulla a făcut-o. - Sulla ? Infam să-i fie numele !
Şi blestemaţi fie toţi urmaşii lui !
Nu, tânărul meu prieten.
Într-o zi am să curăţ Roma, aşa cum a lăsat tatăl meu moştenire.
Am să restaurez toate tradiţiile care au făcut-o măreaţă.
Ceea ce înseamnă că nu pot ajunge la putere şi nici măcar să mă apăr
printr-un act care trădează cea mai sacră tradiţie.
Nu îmi voi aduce legiunile în Roma.
Nu voi viola Roma
în momentul în care o voi avea.
Du-te.
Pregăteşte-ţi trupele.
Pleacă din Roma în seara asta, dar serbarea orăşenilor e imposibilă.
Oricum am căzut rău.
Să nu cădem de clovni.
Pleacă pe străzi pustii,
fără fanfare, fără tobe !
Strecoară-te.
Cum doreşti.
Şi în numele zeilor, dragul meu prieten,
ai grijă să nu fii nevoit să te strecori înapoi.
La revedere.
Haide, grăsane !
Spartacus ! Spartacus !
Nobili romani.
Se luptă între ei ca animalele !
Noul vostru stăpân pariază pe cine moare primul.
Aruncaţi-vă săbiile.
Nu ! Nu !
Vreau să le văd sângele aici, unde a murit Draba !
Când am luptat în perechi, ei s-au luptat până la moarte.
Mi-am făcut o promisiune, Crixus.
Am jurat că dacă voi scăpa vreodată de-aici,
mai bine mor eu, decât să mai văd doi oameni luptându-se până la moarte.
Draba a făcut aceeaşi promisiune.
El şi-a ţinut-o.
Şi o voi face şi eu.
Haideţi. Căraţi-vă !
Ce suntem noi, Crixus ?
Ce am devenit ? Romani ?
Nu am învăţat nimic ? Ce se întâmplă cu noi ?
Căutăm vin când ar trebui să mergem după pâine.
Când ai vin, nu mai ai nevoie de pâine !
Nu putem fi doar o gaşcă de barbari beţivi.
- Ce putem fi ? - Gladiatori !
O armată de gladiatori.
Niciodată n-a mai existat o asemenea armată.
Un gladiator face cât doi soldaţi romani.
Îi putem bate pe gardieni, dar armata romană este altceva. Luptă diferit.
Putem învinge orice trimit împotriva noastră, dacă vrem.
- Este nevoie de o armată mare. - Vom avea una.
Când ne vom pune în mişcare, vom elibera sclavii de peste tot.
Cine poate avea o armată mai mare ?
Dacă vom trece Alpii, vom fi în siguranţă !
Nimeni nu poate trece Alpii. Trecătorile sunt apărate de legiuni.
Este numai o singură cale de fugă.
Pe mare.
La ce ne foloseşte marea dacă nu avem corăbii ?
Piraţii cilicieni au corăbii.
Sunt în război cu Roma.
Toate galerele romane care ies din Brundisium le plătesc tribut.
Au cea mai mare flotă din lume.
Am fost sclav la galere. Dacă le dai destul aur, te duc unde vrei.
Nu avem suficient aur.
Luaţi fiecare roman capturat şi încălziţi-i un pic dosul.
- Vom avea aur. - Spartacus are dreptate !
Să-i angajăm pe aceşti piraţi şi să mărşăluim spre Brundisium !
Veniţi cu toţii.
Veniţi cu toţii !
Veniţi !
Înapoi la Vezuviu !
Veniţi !
Varinia.
Credeam că n-am să te mai văd niciodată.
Totul este altfel.
Ultima dată când te-am văzut,
aşteptai în arenă ca să...
Credeam că eşti în Roma.
Cum ai scăpat ?
Am...
Am sărit din căruţă
şi Batiatus era atât de gras...
Am sărit din căruţă
şi Batiatus era atât de gras
încât nu a putut să mă prindă.
Nu s-a putut ţine după mine.
Realizezi că acum
nimeni nu te mai poate vinde ?
Nimeni nu te mai poate vinde.
Sau să te mai alunge.
Nimeni nu te mai poate sili să stai cu nimeni.
Nimeni nu o mai poate face.
Te iubesc, Spartacus.
Te iubesc.
Încă nu-mi vine să cred.
Interzice-mi
să te părăsesc vreodată.
Îţi interzic.
Era amuzant atunci.
Cât de bun eşti cu mine, dacă pot spune asta.
- Poţi. - Mulţumesc.
Nu vă uitaţi la acele păsări. Mâncaţi-le.
Nu este nevoie de cele mai bune maniere.
Pot să-ţi reamintesc,
că ai fost foarte bun cu mine în trecut.
- Am fost bun cu tine ? - Oh, da.
Mi-ai vândut sclavi la un preţ rezonabil.
Şi ai aranjat lupte private de gladiatori la un preţ corect.
În concluzie, eşti corect în afaceri
şi foarte prudent în viaţa socială.
Zenobia s-a mai îngrăşat un pic de când am văzut-o.
- Nu-i aşa ? Îmi place. - Şi ţie.
Tu şi cu mine avem tendinţa la îngrăşare.
Corpolenţa îl face pe bărbat rezonabil, plăcut şi flegmatic.
Ai observat că cei mai răi tirani sunt invariabil foarte slabi ?
În ciuda viciilor tale,
eşti cel mai generos roman al timpurilor noastre.
Vicii ?
Doamnele.
Doamnele ! De când sunt ele un viciu ?
Poate că am folosit cuvântul greşit. O excentricitate, o particularitate.
Sper că am pronunţat cuvântul.
Se ştie că până şi grăjdarul şi majordomul tău sunt femei.
Sunt cel mai virtuos bărbat din Roma.
Le ţin pe aceste femei din respect pentru moralitatea romană.
Acea moralitate care a făcut Roma suficient de puternică ca să fure
două treimi din lume de la adevăraţii stăpâni,
fondată pe sanctitatea căsniciei şi familiei romane.
Din întâmplare, îmi plac femeile. Am o fire promiscuă
şi spre deosebire de aristocraţi, nu voi face un jurământ de nuntă,
pe care natura mea mă va face să-l încalc.
Ai prea mult respect pentru puritatea femeilor.
Exact.
Cred că este foarte chinuitor să fii înconjurat de o asemenea puritate.
Este.
Să amestecăm afacerile cu plăcerea.
Cum pot să te ajut ?
Mărite Gracchus, nu mi-e uşor să urăsc,
dar există un om la care nu mă pot gândi fără să turbez.
- Cine este ? - Crassus.
- Eşti foarte ambiţios în ura ta. - Şi mă poţi acuza ?
Eram mai mult decât milionar într-o dimineaţă,
şi am ajuns un refugiat falit până la lăsarea serii,
cu nimic altceva decât zdrenţele şi carnea de pe mine.
Şi asta deoarece Crassus a decis să-şi întrerupă călătoria la Capua
cu nişte nimfe foarte fardate şi capricioase !
Aceste două fiice ale lui Venus au batjocorit gladiatorii,
forţându-i să lupte până la moarte şi înainte să mă dumiresc,
m-am trezit cu o revoluţie pe cap !
La ce răzbunare te gândeşti ?
I-am vândut lui Crassus o femeie, Varinia.
- Cum ? - Varinia. Fă ca zeii să-i dea aripi.
Nu a fost niciun contact, dar era clar, sclava lui,
din clipa în care s-a făcut târgul.
Acum a plecat cu Spartacus şi omoară oameni în paturile lor.
Şi Crassus nu mai pomeneşte nimic despre bani !
Mie nu mi-ai oferit niciodată această femeie. De ce nu ?
Ei bine... Nu este genul tău, Gracchus.
- Este foarte slabă şi... - Priveşte în jurul tău.
- Vei vedea femei de diferite măsuri. - Da.
500 sesterţi avans pentru Varinia.
Deoarece el nu a plătit,
eu am întâietate când va fi prinsă şi scoasă la licitaţie.
Fie ca zeii să fie cu tine !
De ce ai dori o femeie pe care nu ai văzut-o ?
Ca să-l supăr pe Crassus, bineînţeles, şi să te ajut pe tine.
Antoninus, adu un scaun.
Adu-l aici.
Aici e bine.
Furi, Antoninus ?
Nu, stăpâne.
Minţi ?
Nu, dacă nu sunt nevoit.
Ai nemulţumit zeii ?
Nu, stăpâne.
Te stăpâneşti de la aceste vicii din respect pentru virtuţile morale ?
Da, stăpâne.
Mănânci stridii ?
Când le am, stăpâne.
Dar melci ?
Nu, stăpâne.
Consideri că a mânca stridii este moral
şi a mânca melci, imoral ?
Nu, stăpâne.
Bineînţeles că nu.
Totul e o problemă de gust, nu ?
Da, stăpâne.
Şi gustul nu e acelaşi lucru cu apetitul
şi astfel nu este o problemă de morală, nu ?
Aţi putea fi contrazis, stăpâne.
Suficient. Roba mea, Antoninus.
Gusturile mele includ
şi melci şi stridii.
Antoninus, priveşte.
Peste râu.
Trebuie să vezi ceva.
Acolo, băiete, este Roma.
Puterea, măreţia,
şi teroarea Romei.
Acolo este puterea care supune lumea precum un colos.
Niciun om nu-i poate rezista Romei.
Şi nicio naţie.
Cu atât mai puţin
un băiat !
Există o singură cale să te descurci cu Roma, Antoninus.
Trebuie s-o serveşti.
Trebuie să te umileşti în faţa ei.
Trebuie să te ploconeşti la picioarele ei.
Trebuie...
s-o iubeşti.
Nu-i aşa, Antoninus ?
Antoninus !
Antoninus ?
Nu vă grăbiţi !
- Cum se descurcă ? - Bine. Mai dă-mi o mie ca ei
- şi putem mărşălui în Roma. - Hai, încă o dată.
Aici pe Vezuviu, suntem feriţi de atacuri
în timp ce ne organizăm într-o armată.
Ne poate lua şase luni, un an, nu ştim.
Când vom fi suficient de puternici ne vom croi drum spre sud, spre mare.
Şi vom face rost de corăbii de la piraţii cilicieni.
Şi apoi marea ne va purta spre casă.
Dacă sunteţi de acord, vă puteţi alătura.
Dacă nu, întoarceţi-vă înainte să se afle de evadarea voastră.
Prea multe femei.
Ce-i rău în asta ?
Unde ai fi acum, mocofanule,
dacă o femeie nu s-ar fi luptat cu durerile iadului
ca să te aducă în această lume blestemată ?
Pot manevra un cuţit pe întuneric la fel de bine ca oricine.
Pot să fac vrăji şi să fierb otrăvuri.
Am ţesut giulgiul a şapte stăpâni români la viaţa mea.
- Vreau să-l văd pe Spartacus. - Bine, bunico. Eu sunt Spartacus.
Stai cu noi. Vom avea nevoie de un milion de giulgiuri până vom termina.
- De unde veniţi ? - Majoritatea de pe moşia lui Lillius.
- Ce munceai acolo ? - 16 ani de tâmplărie şi zidărie.
Bine. Avem nevoie de tâmplari.
- Tu ce munceai ? - Am fost administrator.
Ne vei ajuta cu aprovizionările. Du-te la Patulus.
Tu ce munceai ?
Cântăreţ.
Cântăreţ ?
Dar ce munceai ?
Aceasta era slujba mea. Pot să şi jonglez.
Să jonglezi. Şi altceva ?
Pot face acte de magie.
Magie ?
Poate îi va face pe romani să dispară.
Voi avea nevoie de un voluntar, bărbat sau femeie.
Ce ai zice tu ? Tu, sire ?
Avem aici un subiect potrivit.
Vedeţi că nu am nimic în mâini.
- Câte degete vezi ? - Trei.
- Câte degete vezi ? - Trei !
Fac palma căuş, pe urmă întorc mâna
şi te rog să sufli în ea.
Nu e îndeajuns de tare. Tare !
Mulţumesc.
Vreţi să încercaţi ?
Loviţi-o uşor de stâncă.
Poetule, n-am mai mâncat un ou de zile întregi.
Nu aţi mâncat ?
- Poftim. - Mulţumesc.
Pe a mea nu o voi lăsa să plece.
- Cântă-ne un cântec. - Cântă un cântec, Antoninus.
Cântă, Antoninus.
Unde ai învăţat cântecul ăla ?
M-a învăţat tata.
M-am înşelat în privinţa ta, poetule. Nu vei învăţa să ucizi.
- Ne vei învăţa să cântăm. - Am venit aici ca să lupt.
Oricine poate învăţa să lupte.
Am venit să lupt !
Cum te cheamă ?
Antoninus.
Există momente când trebuie să lupţi, şi momente când trebuie să cânţi.
Acum, învaţă-ne să cântăm.
Cântă, Antoninus.
Îl placi, nu-i aşa ?
Cine vrea să lupte ?
Un animal poate învăţa să lupte.
Dar să cânţi cântece frumoase
şi să-i faci pe oameni să le creadă...
La ce te gândeşti ?
Sunt liber.
Şi ce ştiu eu ?
Nu ştiu nici măcar să citesc.
Ştii lucruri care nu pot fi învăţate.
Nu ştiu nimic.
Nimic !
Şi vreau să ştiu.
Vreau să...
Vreau să ştiu.
Ce anume ?
Totul.
De ce cad stelele şi păsările nu.
Unde se duce soarele noaptea.
De ce luna îşi schimbă forma.
Vreau să ştiu de unde vine vântul.
Vântul se naşte într-o peşteră.
Departe în nord, un zeu tânăr doarme în acea peşteră.
Visează la o fată şi oftează
şi vântul nopţii se amestecă cu răsuflarea lui.
Vreau să ştiu totul despre tine.
Fiecare linie...
fiecare curbă.
Vreau să ştiu totul despre tine.
Fiecare bătaie a inimii.
Povesteşte-mi despre oraşul Metapontum.
Ce garnizoană vom găsi acolo ?
Sunt două legiuni în garnizoană.
Unii au fost trimişi în sud...
Pune acolo lectica.
Unde este generalul sclav ?
Dionysius, ia-i pe purtătorii lecticii din ploaie.
Dă-le mâncare, un pat şi libertatea.
Bine, urmaţi-mă. Vă vom plăti pentru ei.
Nu avem sclavi în tabără.
Tigranes Levantus, la ordinele dvs.
Scrisorile mele de acreditare.
Intră.
"Către generalul sclavilor italieni, pe nume Spartacus, "
"din partea lui Ibar M'hali, guvernator cilician al insulei Delos."
"Salutări. Am primit vestea că doreşti"
"să-ţi îmbarci armatele pe un vas cilician"
"din portul italian Brundisium."
-"Primeşte pe agentul meu, Tigranes" - Levantus.
"Care va negocia în numele meu."
"Fie ca Isis şi Serapis să aducă victoria cauzei voastre."
"Guvernatorul de Delos."
- Ce sunt Isis şi Serapis ? - Zei de la răsărit.
- De ce vor ca să câştigăm ? - Pentru că...
Pentru că ţin cu Cilicia ca şi voi, luptă împotriva romanilor.
Vrei vin ?
Beau doar după încheierea târguielii,
niciodată înainte.
Câte nave au cilicienii ?
Cel puţin 500.
Dar nicio tocmeală nu este prea mică.
- Vom avea nevoie de toate. - Toate ?
Care este preţul ?
Preţul este...
de 100.000 de sesterţi de navă.
Pentru 500 de nave, face
50 de milioane de sesterţi.
- Ai această sumă ? - O vom avea.
Priveşte cu ochii tăi.
Minunat.
- Când vor fi gata navele ? - Minunat.
Îmi place să privesc o astfel de minunăţie.
Când vor fi gata navele ?
Prietene,
când vei fi tu gata ?
Cât timp îţi ia
să traversezi o treime din lungimea Italiei,
luptându-te în fiecare oraş ?
Un an ? Doi ?
Dacă nu ajungem în Brundisium în şapte luni
nu vom mai ajunge acolo niciodată.
Dar dacă adunăm navele
şi nu va mai fi nicio armată de sclavi de îmbarcat ?
Vă vom da acest cufăr cu comori acum,
şi restul când ajungem la Brundisium.
- Acesta ? - Da.
S-a făcut ! De azi în şapte luni, navele vor fi pregătite.
- Aranjează să fie încărcat cufărul. - Şi acum...
cu permisiunea ta, aş vrea să beau din acel vin pe care mi l-ai oferit.
- Mi te vei alătura ? - O voi face.
Minunată lucrătură.
A venit de la o moşie cu nobili bogaţi.
Am auzit că şi tu eşti de viţă nobilă.
Sunt fiul şi nepotul unor sclavi.
Mi-am dat seama de asta când am văzut că nu poţi să citeşti.
Bineînţeles că mulţumeşte vanitatea Romei să se creadă că eşti nobil.
Îi umileşte faptul că se luptă cu simpli sclavi,
mai ales pe unul precum Crassus.
- Îl cunoşti ? - L-am distrat într-o după-amiază.
- Tu ? - În arenă.
Excelent vin.
Pot...
- Pot să te întreb ceva ? - Da.
Eşti conştient că veţi pierde, nu ?
Nu aveţi nicio şansă.
În acest moment şase cohorte din garnizoana Romei
se apropie de aceste locuri.
Ce ai de gând să faci ?
Vom decide când ajung aici.
Să îţi vorbesc dintr-o altă perspectivă.
Dacă te-ai uita într-un glob magic
şi ţi-ai vedea armatele distruse şi pe tine mort,
dacă ai vedea asta în viitor, cum sunt sigur că vezi deja,
ai continua să lupţi ?
Da.
Ştiind că vei pierde ?
Da.
Toţi bărbaţii pierd când mor şi toţi bărbaţii mor.
Dar un sclav pierde altceva decât un om liber.
Amândoi îşi pierd viaţa.
Când un om liber moare, îşi pierde plăcerea vieţii.
Un sclav pierde durerea.
Moartea este singură libertate pe care o cunoaşte un sclav.
Din această cauză nu se teme de moarte.
Şi din această cauză vom învinge.
Spartacus, piratul avea dreptate.
Garnizoana Romei îşi aşează tabăra.
- Câţi sunt ? - Şase cohorte.
- Unde ? - La intrarea în vale,
pe dealuri.
- Tabăra e bine întărită ? - Nu au îngrădituri.
Fără îngrădituri ? Eşti sigur ?
- Foarte sigur. - Campania e ca o plimbare pentru ei.
Romanii fac un picnic.
- V-au văzut ? - Nu ! Am stat ascunşi.
Poate că ar trebui să ne alăturăm picnicului.
Adună-ţi oamenii.
Şase cohorte.
Multe armuri şi arme
pentru armata noastră.
Crixus şi-a dorit să mărşăluiască spre Roma.
Acum nu mai are de ce.
A venit Roma la noi.
Jumătate, pe aici ! Restul, pe acolo.
Stai drept,
aşa cum ar trebui s-o facă un nobil roman !
Priveşte mândria Romei !
Aşa-i mai bine.
Cum te numeşti ?
Mărcuş Glabrus.
Glabrus.
- Comandantul garnizoanei Romei ! - Comandantul ?
O comanda stând pe burtă, făcând pe mortul, când l-am găsit !
Mă dezamăgeşti, Mărcuş Glabrus.
Făcând pe mortul.
Ţi-e frică să mori ?
Este uşor să mori.
Nu ai văzut suficienţi gladiatori în arenă
să vezi cât de uşor este să mori ?
Bineînţeles că ai văzut.
Ce...
Ce ai de gând să-mi faci ?
Nu ştiu.
Ce să facem cu el ?
Să ne luptăm în perechi, eu cu el.
Nu voi lupta ca un gladiator !
Te tot uiţi la asta.
Recunoşti aceast baston ?
- Da ! - Ar trebui !
Era în cortul tău.
Simbolul Senatului.
Toată puterea Romei !
Asta este puterea Romei !
Du asta înapoi Senatului tău.
Spune-i că doar tu şi acest băţ rupt a mai rămas din garnizoana Romei !
Spune-le că nu vrem nimic de la Roma,
Nimic... Cu excepţia libertăţii !
Tot ce vrem este să plecăm din această ţară nenorocită !
Vom merge în sud, spre mare.
Şi vom zdrobi orice armată pe care o vor trimite împotriva noastră.
Puneţi-l pe cal !
Liderul lor a spus...
că ura lor pentru Roma este atât de mare
şi tot ce doresc este să scape de regulile ei.
Dacă nu ne vom opune, a promis un marş paşnic spre mare.
Dacă ne opunem, a ameninţat că va distruge provincia
şi va distruge toate legiunile trimise împotriva lui.
Şi când vor ajunge la mare ?
Plănuiesc să ia vase de la piraţii cilicieni
şi să se întoarcă în ţările lor.
În ce port se vor îmbarca ?
Nu ştiu.
Dar garnizoanele oraşelor nu le pot face faţă.
Dacă vor trebui opriţi, numai legiunile o pot face !
Ce fel de om este liderul sclavilor ?
Nu ştiu.
Cred că îi spun Spartacus.
Spartacus.
Ţi se pare cunoscut numele ?
Da.
Dar nu-mi dau seama de unde.
După ce ţi-a vorbit, ce s-a întâmplat ?
Am fost legat pe un cal şi dat afară din tabără.
Câţi oameni au scăpat din compania ta ?
Până acum s-au prezentat 14.
Eu am fost luat prizonier din cortul de comandă.
Tabăra a fost împresurată înainte de a se da alarma.
Ai...
înconjurat tabăra cu şanţuri şi îngrădituri ?
Nu.
Am ajuns la apus.
Au fost plasate santinele din trei în trei metri.
Nu era niciun motiv să mă aştept la un atac noaptea.
Şi totuşi... ei...
Continuă.
Erau doar nişte sclavi.
Înţeleg.
Declar că Publius Mărcuş Glabrus
a făcut de râs armatele Romei.
Să se pronunţe pedeapsa Senatului.
Dacă am pedepsi toţi comandanţii care s-au făcut de râs,
nu am mai avea pe nimeni mai sus de rangul de centurion.
Dar acesta este un caz de imprudenţă criminală !
Au fost măcelărite şase cohorte.
Crassus l-a investit pe acest tânăr.
El să pronunţe sentinţa.
Pedeapsa este bine-cunoscută !
Lui Publius Mărcuş Glabrus îi vor fi refuzate
focul, apa, mâncarea şi adăpostul,
pe o distanţă de 600 de kilometri de oraşul Roma.
Încă un lucru. Glabrus este prietenul meu
şi nu mă voi desolidariza de ruşinea lui.
Predau comanda legiunilor mele
şi mă voi retrage la viaţa particulară.
La revedere, Crassus.
Nu este momentul ca un om de onoare să se retragă din viaţa publică !
- Ruşine ! - Aşezaţi-vă.
Acest gen de eroism nu este ceva nou !
L-am mai văzut şi-i cunosc substratul !
- Crassus a dovedit onoare ! - Onoarea patricienilor !
Nu contează cât de nobil pare din afară,
nu-mi place cum arată.
Crassus este singurul om din Roma
care nu a aderat la corupţia republicană !
Accept corupţia republicii
şi libertatea republicii,
dar nu tolerez dictatura lui Crassus,
fără nicio libertate !
Din acest motiv a plecat acum
şi de aceea se va întoarce.
Mamei mele care m-a născut,
tatălui meu care m-a învăţat,
zeilor,
pădurilor albastre şi umbrelor purpurii, eu...
Umbrelor albastre şi pădurilor purpurii.
- Spartacus, m-ai speriat ! - Îmi pare rău.
- De când eşti acolo ? - De puţin timp.
- De ce nu ai spus nimic ? - Păreai fericită.
Nu voiam să te deranjez.
Sunt fericită.
Spartacus, încercam să-mi amintesc cântecul lui Antoninus.
Este cumva umbră albastră şi pădurile purpurii
sau pădurile purpurii şi umbrele albastre ?
Vreau să fac dragoste cu nevasta mea !
Spartacus, pune-mă jos. Sunt udă !
Nu-mi pasă.
Trebuie să te comporţi blând cu mine.
De ce ? De ce dragă ?
Voi avea un copil. Acum pune-mă jos.
Cum ?
Un copil.
Când ?
La primăvară.
Cum ?
- De unde ştii ? - Ştiu.
Un copil la primăvară.
- Voi avea un fiu. - Poate va fi fată.
- De ce nu mi-ai spus ? - Tocmai am făcut-o.
Eşti rece. Îmbracă astea.
- Te-am lovit ? - Nu.
- Nu am vrut să fiu atât de dur. - De ce nu mă săruţi ?
Este prima dată când am un copil.
Varinia.
Un copil.
Sunt aceeaşi dintotdeauna, Spartacus.
Nu mă voi rupe.
Aceşti sclavi ne-au costat deja o mie de milioane de sesterţi.
Dacă acum vor să ne părăsească,
în numele zeilor, să-i lăsăm să plece !
Imposibil. Au infectat deja jumătate din Italia cu revolta lor.
Dacă le permitem să scape, revolta se va întinde în tot imperiul.
Republica
este încă slăbită de 20 de ani de războaie civile.
Am fost implicaţi în două războaie.
Unul în Spania şi celălalt în Asia.
Piraţii ne-au tăiat aprovizionarea cu grâu din Egipt
şi Spartacus a stricat comerţul din sudul Italiei.
Jumătate din Roma a rămas fără pâine !
Oraşul este în prag de panică.
Sunt două lucruri de făcut imediat !
Să-l confirmăm pe Caesar drept comandant permanent al garnizoanei.
Şi...
Şi să trimitem două legiuni
să-l intercepteze şi să-l distrugă pe Spartacus în oraşul Metapontum !
Puteam să-l punem pe Batiatus în cealaltă oală !
- Aşa mai merge ! - Varinia, minunată masă.
Varinia.
O mică parcelă de pământ cu câteva capre pe ea.
- Nu. - Nu îmi pasă.
Cel mai bun vin din lume.
Pentru vin ar trebui să mergem în Aquitania.
Veniţi în Libia pentru vin. Este cel mai bun.
Cel mai bun vine din Grecia.
Toată lumea ştie asta, chiar şi romanii !
- Nu, din Libia ! - Cu toţii vă înşelaţi !
Cel mai bun vin e cel de acasă, oriunde ar fi aceasta.
Sunt de acord.
Domnilor...
- Vreun raport din Metapontum ? - Solii au adus veşti noi.
Am pierdut 19.000 de oameni, inclusiv Commodius şi ofiţerii săi.
19.000 ?
Ai proprietăţi în Metapontum ?
Nu. Un fiu cu Commodius.
Cu permisiunea dumneavoastră, vă urez o zi bună.
Ne trebuie 5 ani să antrenăm o legiune.
Cum face Spartacus să-i antreneze în şapte luni ?
Ceva nu este bine.
- Ar trebui să facem o anchetă. - Neapărat, o anchetă.
- Unde se află Spartacus ? - Se apropie de portul Brundisium.
Am nevoie de câteva clipe din timpul comandantului.
Ne scuzaţi ?
Am auzit că
ţi-ai luat o casă în mahala.
Nu una prea strălucită.
Şi ai hrănit 11.000 de plebei pe Câmpul lui Marte.
Cu greu se poate numi hrănit.
De 200 de ani, familia ta şi a mea au fost membri
ai ordinului ecvestru şi ai partidului patricienilor,
servitori şi conducători ai Romei.
De ce ne-ai abandonat în favoarea lui Gracchus şi a gloatei ?
Nu am abandonat pe nimeni, cu atât mai puţin Roma.
Un singur lucru am învăţat de la Gracchus: Roma e gloată.
Nu !
Roma este gândul etern din mintea zeilor.
Nu ştiam că ai devenit religios.
Nu contează.
Şi în lipsa zeilor, i-aş fi adorat.
În lipsa Romei, aş fi visat la ea
cum aş vrea să faci şi tu.
Vreau să te întorci la semenii tăi.
Te implor.
Mă vreţi pe mine sau garnizoană ?
Pe amândoi.
Spune-mi sincer. Dacă erai în locul meu, te-ai fi luptat cu Spartacus ?
- Bineînţeles. - De ce ?
Pentru că nu avem altă şansă dacă vrem să salvăm Roma.
Caesar !
Care Romă ?
A lor sau a noastră ?
Ştii că Gracchus este prietenul meu.
Nu îl voi trăda.
Caesar ?
Ce este mai rău ?
Să-ţi trădezi un prieten sau să trădezi Roma ?
Dragul meu Crassus, nu există o astfel de alegere.
Va exista, mai repede decât crezi.
Bună ziua, Crassus. Te-am căutat toată ziua.
Noul tău stăpân.
Senatul a fost în sesiune toată ziua cu problema lui Spartacus.
Avem opt legiuni şi nimeni care să le conducă.
Cum oferi cuiva comanda,
cum începe să sufle ca un măgar la deal.
- Am mai văzut aşa epidemie, tu nu ? - Ba da.
Înţeleg că Senatul îmi oferă comanda.
- Te aşteptai. - Da.
Îţi dai seama cât de mult costă serviciile mele ?
Cumpăram totul în aceste vremuri.
Nu văd de ce n-am plăti şi patriotismul.
Care este costul serviciilor tale ?
Alegerea mea ca prim consul, comandantul legiunilor Italiei,
şi abolirea autorităţii Senatului asupra tribunalelor.
Dictatură.
Ordine.
Anunţă-mă dacă termenii îmi sunt acceptaţi.
Îţi spun de pe acum. Sunt inacceptabili.
Pentru moment, poate, dar vremurile se vor schimba, la fel şi Senatul.
Când va veni ziua, voi fi pregătit.
- Respectele mele, soţiei tale. - Cu plăcere.
Are dreptate.
Dacă nu se face ceva în privinţa lui Spartacus, Senatul se va schimba.
Şi Crassus va salva Roma de armata sclavilor, asumându-şi dictatura.
Dar asta depinde de direcţia lui Spartacus.
Acum încearcă să iasă din Italia.
Dacă reuşeşte, criza se va termina
şi Crassus poate rămâne la pensie pentru totdeauna.
Am aranjat că Spartacus să scape din Italia.
Ce-ai făcut ?
Am încheiat o mică înţelegere cu piraţii cilicieni.
I-am asigurat că nu vom interveni
dacă îl transportă pe Spartacus şi sclavii lui afară din Italia.
Acum facem afaceri cu piraţii. Negociem cu criminalii !
Nu fi atât de inflexibil.
Politica este o meserie practică.
Dacă un criminal are ce-ţi doreşti, faci ce trebuie ca să-l mulţumeşti.
Cât de departe suntem de Brundisium ?
Cam 32 de kilometri.
Vom aşeza aici tabăra în seara asta. Sunt cu şase ore în urma noastră.
Patulus, călăreşte înainte spre Brundisium.
Adu-l aici pe Tigranes.
Marco, raportează-i lui Spartacus.
Spune-i că am pus tabăra lângă mare !
Dacă totul merge bine, putem încărca 150 de nave pe zi.
Asta-i treaba ta, Dionysius. Lucrează cu piraţii cilicieni.
- Asta îl va ţine ocupat. - Nu mai caut un loc unde să dorm.
Crixus continuă rapoartele despre Pompei.
Nu vor fi surprize.
Vreau încă să fie patrule în ţară până ne îmbarcăm.
Îi voi aduna acum.
În portul din Brundisium sunt depozite cu provizii,
dar nu sunt suficiente pentru întreaga flotă.
Provincia este plină de vite. Avem destulă sare să conservăm carnea.
Mă ocup eu de asta.
Află câţi oameni din tabără au fost sclavi la galere sau marinari.
Tigranes Levantus.
- Dragul meu general. - Bine ai venit, Tigranes !
Nu trebuie să te uiţi după purtătorii de lectică să-i eliberezi.
Am venit pe cal.
Zeii voştri Isis şi Serapis trebuie să fi fost buni cu noi.
Restul de 50 de milioane de sesterţi pe care vi-i datorăm.
Generale, eu...
sunt copleşit de veşti proaste.
Ce s-a întâmplat ?
Pompei şi armata sa au debarcat în Italia.
La graniţa cu Regium, acum trei zile.
Avem rapoarte complete despre mişcările lor.
Dar ştiai că...
o flotă romană, purtându-l pe Lucullus şi armatele lui
ajunge mâine la Brundisium ?
- Lucullus, aici ? - Nu aveţi navele.
Le-am văzut în port.
Flota ciliciană,
din motive strategice,
a fost obligată să se retragă.
- Să se retragă ? - Nu sunt deloc nave ?
Piraţii cilicieni pot distruge orice flotă romană.
Dacă fug acum, nu o fac pentru că le este frică !
Ar fi mai bine să-mi dai un motiv mai bun.
Sunt la fel de dezamăgit că şi tine, generale.
Ridică-te. Sus !
Pe vârfuri.
Vei tăia pielea.
De ce au fugit cilicienii ?
Au fost plătiţi.
Şi cine i-a plătit ? Cine ?
Crassus.
Crassus nu se va lupta singur cu noi.
Rapoartele spun că nu va accepta conducerea unei armate.
De ce i-a mituit pe piraţi, să ne împiedice să plecăm ?
Nu ştiu.
Cum pot să-ţi răspund dacă nu există răspunsuri ?
Am fost trădat la fel ca şi voi !
Există răspuns.
Trebuie să existe un răspuns pentru toate.
Sunt la opt kilometri de Brundisium.
Acolo este Regium.
Marşul lui Pompei l-a adus cam aici.
Este la patru zile distanţă, poate mai mult.
Lucullus debarcă mâine în Brundisium.
Dacă ne angajăm în luptă cu Lucullus,
Pompei va avea destul timp să ajungă în spatele nostru.
Dacă ne întoarcem spre vest în întâmpinarea lui Pompei,
va fi Lucullus spatele nostru.
Singura armată rămasă în Italia este aici !
Roma.
Da, bineînţeles !
Crassus ne invită să mărşăluim spre Roma,
ca să lupte împotriva noastră.
- Crassus vrea să mergem spre Roma ? - Ne forţează.
Ştie că nu mă voi lăsa prins între două armate, cu spatele la mare.
Ştie că unica alegere este Roma.
Ne vom întâlni undeva pe drum.
Dacă ne va învinge, devine salvatorul Romei
şi aceasta va fi victoria sa finală împotriva senatului.
Generale, lăsaţi-mă să mă revanşez faţă de dumneavoastră.
Pentru un comision mic,
pot aranja ca tu, familia ta şi comandanţii tăi
să fiţi scoşi din Italia
şi transportaţi într-o ţară de la răsărit,
unde oamenii ca tine sunt bine-veniţi şi apreciaţi.
Poţi trăi acolo ca un rege pentru tot restul vieţii tale.
Ce părere ai, generale ?
Pleacă.
Să plec ?
Pleacă.
Spune trâmbiţaşilor să sune adunarea.
În seara asta, o armată romană debarcă în portul Brundisium.
O altă armată se apropie din vest.
Speră să ne prindă între ele,
cu spatele la mare.
Piraţii cilicieni ne-au trădat ! Nu mai avem nave.
Din ordinul senatului,
să se ştie că astăzi l-am ales pe
Mărcuş Licinius Crassus,
prim consul al republicii
şi comandant suprem al armatei din Roma."
Trăiască Crassus !
Roma nu ne va permite să scăpăm din Italia.
Nu avem altă şansă decât să mărşăluim împotriva Romei,
şi să terminăm acest război aşa cum ar fi trebuit să se termine:
eliberând toţi sclavii din Italia.
Vă promit
o nouă Romă,
o nouă Italie şi un nou imperiu.
Vă promit distrugerea armatei sclavilor
şi restaurarea ordinii
în toate teritoriile noastre.
Prefer să fiu aici, un om liber printre fraţi,
înfruntând un marş lung şi o luptă dificilă,
decât să fiu cel mai bogat cetăţean al Romei,
ghiftuit cu mâncarea pentru care n-a muncit
şi înconjurat de sclavi.
Vă promit trupul în viaţă al lui Spartacus,
pentru pedeapsă pe care o consideraţi cuvenită.
Asta...
său capul lui.
Vă jur asta pe spiritul strămoşilor mei.
Aceasta am jurat
în templul în care-şi odihnesc oasele.
Trăiască Crassus !
Am călătorit împreună pe un drum lung.
Am luptat multe bătălii şi am obţinut victorii mari.
În loc să luăm navele pentru a merge acasă peste mare,
trebuie să luptăm din nou.
Poate că nu mai există pace pe lume pentru noi şi pentru alţii.
Nu ştiu. Dar ştiu că,
atât cât vom trăi,
să rămânem credincioşi scopurilor noastre.
Ştiu că suntem fraţi.
Şi mai ştiu că suntem liberi.
Pornim la noapte !
- Trăiască Crassus ! - Trăiască Crassus !
Salutări, Crassus.
Căiuş. Domnilor.
Au fost date dispoziţiile ?
Fiecare om îşi ştie poziţia
şi ştie exact ce trebuie să facă.
Fiecărui comandant de legiune i s-au dat ordinele de luptă.
Excelent. Toate poziţiile vor fi acum schimbate.
Schimbate ?
Mă tem că Spartacus este foarte interesat de planurile noastre.
Vor fi date noile ordine de luptă în scurt timp.
Spartacus are toate motivele să creadă
că a lăsat în urmă armatele lui Pompei şi Lucullus.
Oricum, sunt trecători prin munţii Apenini
care nu apar pe nicio hartă.
Ţi-ar putea întări curajul să ştii
că Pompei are tabăra la 32 kilometri vest de el
şi că armata lui Lucullus se apropie din sud,
prin marş forţat de noapte.
Permiteţi-ne să vă promitem
cea mai glorioasă victorie din carieră.
Nu vreau gloria !
Îl vreau pe Spartacus.
Şi, domnilor, intenţionez să pun mâna pe el.
Această campanie nu este destinată numai uciderii lui Spartacus.
Ci uciderii legendei lui Spartacus.
Puteţi pleca, domnilor.
- Trăiască Crassus. - Trăiască Crassus.
Lentulus Batiatus vă aşteaptă, excelenţă.
- Cine ? - Şeful gladiatorilor, dle.
Invită-l.
Prea binecuvântată maiestate, cum am primit mesajul dv,
m-am grăbit să vă onorez cu prezenţa.
Mă bucur că ţi-ai găsit timp. Aşează-te.
Amabil din partea dv.
Am fost informat
că Spartacus a fost antrenat sub conducerea ta.
Da ! De fapt,
dacă nu e prea subversiv,
eu l-am făcut ceea ce este astăzi.
Ar trebui să fii felicitat.
Şi o fac din moment ce eşti atât de potrivit
să-mi oferi ceea ce nu am putut să obţin până acum:
o descriere fizică a lui Spartacus.
Da. Dar l-aţi văzut.
- Cum ? - În arenă.
Când ?
Când mi-aţi vizitat şcoala cu acele două doamne fermecătoare.
Cum ?!
Sper că sunt amândouă sănătoase.
L-au ales să lupte împotriva lui Draba, negrul.
Mi-l amintesc pe negru.
Aveţi şi de ce. Dacă îmi permiteţi,
o lovitură frumoasă de pumnal, dintr-un unghi dificil.
- Spartacus era adversarul ? - Da.
Cum arată ?
E atât de important pentru dumneavoastră ?
Da. Pentru toţi bărbaţii care iubesc Roma şi doresc s-o vadă puternică.
Suntem amândoi patrioţi romani.
Dumneavoastră sunteţi unul măreţ. Eu, unul mai mic.
Amândoi credem în sportivitatea romană.
Vreţi ceva de la mine. Ar fi lipsit de respect
pentru conştiinţa mea dacă n-aş spune că vreau şi eu ceva de la dv.
Spune-ţi preţul.
Dacă... Nu.
Când veţi obţine victoria mâine,
presupun că supravieţuitorii vor fi vânduţi
pentru a acoperi cheltuielile acestei expediţii eroice.
Ar putea ca agentul acestei vânzări să fie
cel cu care împărtăşiţi acest moment eroic ?
Te numesc responsabil cu vinderea supravieţuitorilor.
În schimb, vei rămâne cu noi,
până după lupta de mâine, ca să-l identifici pe Spartacus.
După luptă ?
Trebuie să înţelegeţi că sunt un civil.
Sunt chiar mai civil decât majoritatea civililor.
Dacă vrei să rămâi un civil,
te sfătuiesc să ne rămâi drept oaspete. Gărzi !
Dragul meu atotcuceritor, Mărcuş Licinius Crassus,
dar dacă Spartacus va traversa câmpul de luptă
să vă caute ?
În aceste circumstanţe, nu mă îndoiesc
că îl vei ajuta pe el.
Acest tip va rămâne cu noi până după luptă.
Fă-l să se simtă confortabil. Nu-l lăsa să se simtă singur.
Mami ?
Când mergem acasă ?
Culcă-te.
Nu ai încă dureri ?
Este un copil rău. Mă loveşte cu pumnul.
Vrea să-şi vadă mama. Îl poţi condamna ?
Simţi ?
Nu.
Sper să aştepte până ajungem la Roma.
Roma !
Nu ne-au învins până acum.
Nu.
Dar nu contează de câte ori îi învingem,
au mereu o altă armată pe care o trimit împotriva noastră.
Şi alta.
Varinia, se pare că am pornit ceva
ce nu are sfârşit !
Dacă se va termina mâine, va fi meritat.
Varinia,
nu mă face slab.
Eşti destul de puternic ca să fii slab.
Varinia.
Varinia,
te iubesc mai mult decât viaţa mea.
Câteodată, chiar şi atunci când dormi lângă mine,
mă simt singur.
Îmi imaginez un zeu al sclavilor
şi mă rog.
Pentru ce te rogi ?
Mă rog pentru un fiu care să se nască liber.
Şi eu mă rog la acelaşi lucru.
Ai grijă de copilul meu, Varinia.
Şi dacă nu mă va cunoaşte,
spune-i cine am fost şi la ce am visat.
Spune-i adevărul. Vor fi alţii care să-i spună minciuni.
Spartacus, nu pot trăi fără tine !
Varinia, Varinia.
Varinia.
Varinia, între noi doi nu poate exista rămas bun.
Cât timp unul din noi trăieşte,
trăim amândoi.
- Am simţit ! Tu ai simţit ? - Da.
- A fost atât de puternic. Te doare ? - Nu.
A fost atât de puternic.
Varinia, Varinia, Varinia.
Lucullus şi Pompei.
Cunoaştem numărul prizonierilor ?
Nu am făcut numărătoarea finală.
Vă aduc un mesaj de la stăpânul nostru,
Mărcuş Licinius Crassus,
comandantul Italiei.
Din ordinul excelenţei sale,
vieţile voastre vor fi cruţate.
Sclavi aţi fost
şi sclavi veţi rămâne.
S-a renunţat la pedeapsă teribilă a crucificării cu o singură condiţie:
să identificaţi corpul
sau pe cel căruia i se spune Spartacus.
- Eu sunt Spartacus ! - Eu sunt Spartacus !
Eu sunt Spartacus.
- Eu sunt Spartacus ! - Eu sunt Spartacus !
- Eu sunt !
- Eu sunt Spartacus. - Eu sunt Spartacus.
Iertaţi-mă că sunt printre ultimii care vă felicită.
Umblă un zvon prin tabără,
că prizonierii vor fi crucificaţi.
Aşa este.
Poate este momentul să vă reamintesc, maiestate,
că mi-aţi promis că eu voi fi agentul autorizat.
Iar tu mi l-ai promis pe Spartacus ! Unde este ?
În schimbul lui ţi-am promis vânzarea supravieţuitorilor.
Şi nu va fi niciunul !
Ea este Varinia.
Da, îmi amintesc. Eşti femeia lui Spartacus ?
Sunt soţia lui.
- Şi acesta este copilul lui ? - Da.
Unde este ?
- E mort. - L-ai văzut murind ?
Da.
Minţi. Unde este ?
Există măcar ceva care merită vândut, eminenţă.
Voi lua copilul ca pe o investiţie.
- Câte femei au fost luate ? - Sub 40, sire.
Cele care nu au fost omorâte au fugit pe dealuri cu copiii lor.
Le poţi vinde pe celelalte, dar nu şi pe aceasta.
Nu le-aţi văzut pe celelalte. Sunt urâţenia în floare !
Niciun geniu nu le-ar putea vinde !
Goniţi ticălosul ăsta din tabără.
Femeia şi copilul vor merge la casa mea din Roma.
- Opriţi-i ! - Opriţi-vă !
Antoninus ?
Tribune !
Sclavii vor fi crucificaţi pe marginea drumului,
de aici până la porţile Romei.
Acesta să rămână ultimul.
Şi acela.
Continuaţi marşul !
Am mai multe dungi decât o zebră !
De câte ori îmi ating rănile, cântă precum ciocârliile.
Dar, în schimb, am găsit ceva ce n-am avut, cu toată averea mea.
Ce este ?
Nu râde de mine, dar cred că este demnitatea.
În Roma, demnitatea scurtează viaţa,
chiar mai sigur decât molimă.
Zeii te păstrează probabil pentru un plan măreţ.
Crezi ?
Oricine crede că voi deveni informator pe gratis, este un prost.
Primesc biciul fără să mă plâng.
Într-adevăr, pare a fi o criză de demnitate.
Sper că acest lucru nu te va abate
de la revanşa asupra lui Crassus.
Dimpotrivă, îmi întăreşte hotărârea.
- Ajunge. - Mă bucur să aud asta.
Varinia este în casa lui. Toată Roma ştie despre asta.
Maliţioşii spun chiar că este îndrăgostit pentru prima dată.
Da !
Am observat ceva ciudat în ochii lui când a văzut-o.
Este nevoie de o femeie grozavă să-l facă pe Crassus
să uite de dragostea de sine însuşi.
Voi fi sincer cu tine.
Nu este atât de urâtă pe cât ţi-am descris-o.
Demnitate şi onestitate în aceeaşi după-amiază ! Nu te mai recunosc.
Dar este o femeie imposibilă.
- Frumoasă ? - Frumoasă ?
Cu cât pui mai multe lanţuri pe ea, cu atât mai puţin arată ca o sclavă.
- Mândră ? - Mândră.
Simţi că ar ceda bărbatului potrivit
ceea ce este foarte enervant.
Îmi place Crassus.
Să-i cruţăm agonia. Să furăm femeia.
S-o furăm ? De ce ?
Nu-l mai pot răni pe Crassus în senat,
dar îl pot răni acolo unde îl va durea mai mult, în mândria lui.
Să ne atacăm duşmanii din interior.
Planul este excelent, dar sper că nu sugerezi
- ca eu să fur femeia ! - Ba da !
Cumpără nişte cai şi o căruţă cu baldachin.
Adu-o la căderea nopţii.
Nu !
Adaugă curaj noilor tale virtuţi.
Jumătate de milion de sesterţi te-ar face mai curajos ?
Jumătate de milion ?
Ei bine, Crassus
pare să aibă din ce în ce mai puţină minte, dar...
Să-l reducem mai mult. Un milion !
Un milion.
Cu această sumă îl pot mitui pe însuşi Jupiter !
Cu o sumă mai mică.
Iertaţi deranjul. Nu-mi este în obicei să vin neinvitat.
Întotdeauna ai fost binevenit aici.
Ca elev.
- Nu eşti singur. - Nu.
De data asta ai venit să predai tu.
Te-ai alăturat lui Crassus ? Sunt arestat ?
Nu, dar trebuie să vă rog să veniţi imediat cu mine la senat.
Ce fac, nu fac pentru mine, ci pentru Roma.
Roma ? Săraca Romă neajutorată.
Să mergem să auzim mai multe despre Roma de la Crassus !
Ai crezut că cei 500 de ani ai Romei
pot fi aşa uşor aruncaţi în ghearele gloatei ?
Deja...
corpurile a 6.000 de sclavi crucificaţi se află pe Via Apia.
Mâine, ultimii lor camarazi vor lupta până la moarte
în templul strămoşilor mei, ca un sacrificiu în cinstea lor.
Aşa cum au murit sclavii, aşa se va întâmpla şi cu rebelii tăi,
dacă nu-s loiali faţă de noua orânduire.
Duşmanii statului sunt cunoscuţi.
Se fac deja arestări. Închisorile încep să se umple.
În fiecare oraş şi provincie, s-au făcut liste cu trădătorii.
Mâine vor afla preţul
nebuniei lor, trădarea.
Unde apare numele meu pe lista
celor care nu au fost loiali statului ?
Primul.
Nu am nicio dorinţă de a mă răzbuna pe tine.
Proprietatea ta nu va fi atinsă.
Îţi vei menţine poziţia şi titlul de senator roman.
O casă,
o fermă în Picenum ţi s-au oferit pentru exil.
Poţi să-ţi iei şi femeile.
De ce sunt lăsat în viaţă ?
Acoliţii tăi sunt îndeajuns de creduli să aibă încredere în tine.
Vreau să vorbeşti mâine cu ei, spre binele lor,
şi pentru viitorul lor paşnic şi profitabil.
Din când în când, s-ar putea să fie util
să te aduc înapoi la Roma, ca să-ţi continui datoria faţă de ea,
să calmezi spiritele invidioase
şi minţile tulburate.
Îi vei convinge să accepte destinul şi ordinea
şi să se încreadă în zei !
Poţi pleca.
Opriţi-vă !
De ce te ascunzi în spatele acelui voal ?
Aşa-i mai bine.
Această rochie a luat câteva săptămâni din viaţa unei femei.
Tu, mai presus de oricine, ar trebui să respecţi munca sclavilor
şi să o porţi cu mândrie.
Vino aici.
Acesta a aparţinut unei reginei, regina Persiei.
Este greu.
Cu timpul îl vei purta cu uşurinţă.
Aşează-te.
Vrei nişte porumbel cu miere ?
Nu.
Ţi-ar plăcea.
O bucată de pepene ?
Şi nişte vin, bineînţeles.
Mănânci ?
Nu ţi-am comandat să mănânci,
te-am invitat.
Găseşti că bogăţia din jurul tău
îngreunează conversaţia ?
De ce sunt aici ?
Bună întrebare.
O întrebare de femeie.
Aş vrea ca răspunsul să poată fi la fel de bun şi direct.
Copilul creşte ?
Creşte.
I-am cumpărat ieri o dădacă nouă.
Sper că îi va face bine laptele ei.
Am gonit-o.
Prefer să hrănesc singură copilul.
Nu sunt sigur că sunt de acord.
Te leagă de vechea viaţă.
Vreau să o accepţi bucuroasă pe cea nouă.
Nu-mi pasă de noua mea viaţă aici.
Ţii la viaţa copilului tău, nu ?
De ce mă ameninţi cu copilul meu ?
Îţi aparţin. Mă poţi lua când doreşti.
Dar nu vreau să te iau.
Vreau să-mi dai...
Vreau dragostea ta, Varinia.
Crezi că ameninţând că îmi vei omorî copilul, te voi iubi ?
Nu te-am ameninţat că îţi omor copilul.
Îmi pare rău, Varinia.
Omul nu trebuie să jelească pe veci.
Nu jelesc, îmi amintesc.
Îţi tulbur amintirile ?
Nu.
Calci în picioare graniţa dintre adevăr şi insultă
cu agilitatea unei capre de munte !
Ei bine...
Ce-ţi aminteşti atunci când te gândeşti la Spartacus ?
- Nu te tulbură să vorbeşti despre el ? - Nu.
Ce fel
de om era
în realitate ?
Era un om care a început singur,
ca un animal.
Dar, în ziua în care a murit, mii şi mii i-ar fi luat locul cu plăcere.
Ce era ?
Era un zeu ?
Nu era un zeu.
Era un bărbat simplu.
Un sclav.
L-am iubit.
Era un nelegiuit ! Un criminal !
Un duşman al tuturor lucrurilor bune şi decente pe care le-a clădit Roma !
Fii blestemată ! Spune-mi.
- De ce l-ai iubit ? - Nu-ţi pot spune.
Nu-ţi pot spune lucruri pe care nu le-ai putea înţelege.
Dar vreau să înţeleg.
Nu înţelegi ? Trebuie să înţeleg.
Ţi-e frică de el, nu-i aşa ?
De aceea îi doreşti soţia,
să-ţi alungi frica având ceva ce a avut el.
Când îţi este atât de teamă, nimic nu te poate ajuta.
Nimic.
Vom vedea.
Spartacus, am fi putut învinge ?
Am fi putut vreodată să învingem ?
Numai luptându-ne cu ei, am câştigat ceva.
Când un bărbat va spune "nu vreau",
Roma va tremura de frică.
Noi am fost zeci de mii care am spus"nu".
Asta a fost minunea.
Să vezi sclavii ridicându-şi capul din pământ
să-i vezi cum se ridică din genunchi,
să stea în picioare,
cu un cântec pe buzele lor,
să-i auzi
străbătând munţii strigând,
să-i auzi cântând pe câmpii.
Şi acum sunt morţi.
Morţi.
Varinia...
moartă.
Şi copilul.
Cu toţii.
Ţi-e frică să mori, Spartacus ?
Nu mai mult decât mi-a fost frică să mă nasc.
Ţie ţi-e frică ?
Da.
Trăiască consulul !
Gărzi, adunarea !
- Unde sunt gladiatorii ? - Acolo, domnule.
Antoninus,
noaptea trece încet, nu ?
Spartacus.
Tu eşti acela, nu ?
Gladiatorule, sunt Mărcuş Licinius Crassus.
Trebuie să-mi răspunzi, când vorbesc cu tine.
Centurion !
Lasă-i să se lupte. Dă-le jos lanţurile.
Tot oraşul ştie că vor luptă mâine în templul strămoşilor tăi.
Vor luptă acum, pentru mine. Aici !
Şi până la moarte.
Şi învingătorul va fi crucificat.
Vom testa acest mit al frăţiei dintre sclavi.
Scoateţi-le lanţurile !
Formaţi un cerc.
Nu le oferi plăcerea unei competiţii.
- Lasă garda, te voi omorî repede. - Nu-i voi lăsa să te crucifice !
Este ultimul meu ordin. Supune-te !
Să înceapă.
Nu-i voi lăsa să te crucifice.
- Ştii cât durează să mori pe cruce ? - Nu îmi pasă !
Iartă-mă, Antoninus.
Te iubesc, Spartacus, aşa cum mi-am iubit tatăl.
Te iubesc,
ca pe fiul meu pe care nu-l voi vedea niciodată.
Culcă-te.
Iată-ţi victoria.
Se vor întoarce.
Se vor întoarce şi vor fi milioane !
Mă întreb ce ar spune Spartacus
dacă ar şti că femeia, Varinia, şi copilul ei
sunt sclavi în casa mea ?
Da...
Spartacus.
Crucificaţi-l !
Pentru el nu vreau mormânt. Nu vreau urme.
Corpul lui să fie ars, iar cenuşa împrăştiată în taină.
Ţi-era frică de el, Crassus ?
Nu când m-am luptat cu el. Ştiam că poate fi învins.
Dar acum mă tem de el, chiar mai mult decât mă tem de tine.
- De mine ? - Da, dragul meu Caesar. De tine !
Nu văd aici scrisoarea către liderul senatului.
Da. Julia, nu-mi place sunetul plânsului.
Aceasta este o casă fericită. Opreşte-te, te rog.
Aici erai. Julia, pleacă !
Unde ai fost ?
Oraşul este plin de legiunile lui Crassus. Ne ascundeam.
Nu cunosc Roma aşa bine cum cunosc Capua.
Arestează pe toată lumea !
Deci aceasta e femeia pentru care i-au trebuit lui Crassus
opt legiuni romane s-o cucerească !
Mi-aş fi dorit să am timp să te cunosc mai bine, draga mea.
Din nefericire cu toţii trebuie să plecăm
- spre destinaţii diferite. - Unde mergem ?
Tu pleci în Aquitania. Guvernatorul e unul din mulţii mei veri.
Iată documentul senatorial de liberă trecere.
Este valabil în toată lumea cunoscută.
De ce trebuie să mă duc eu în Aquitania ?
- Pentru că îţi cer asta. - Frumos din partea ta, dar...
Dublez suma pe care ţi-am promis-o. Aici ai două milioane de sesterţi.
Două milioane ?
Poftim. Documentele de eliberare ale femeii.
Şi aici ai un document mai mic, pe care l-am pregătit
pentru copil, pe măsura lui.
Tu unde te duci ?
La Picenum.
Picenum ? Este cel mai plictisitor oraş din Italia.
Vrei să mă laşi ?
Vino cu noi.
Să ai grijă să nu irosesc banii.
Nu fi ridicol. Sunt senator.
Eşti amabil să pleci înainte să vină soldaţii ?
Asta l-ar face foarte gelos pe Crassus.
Du-te şi împlineşte-mi bucuria.
Păstrează-ţi lacrimile. Păstrează-le pentru călătorie.
Foarte drăguţ.
Stai !
Identificaţi-vă, vă rog.
Lentulus Batiatus.
Coboraţi şi identificaţi-vă.
Obiectez la acest ton.
Am ordinele mele. Te rog, coboară şi identifică-te.
Cum spuneam, sunt Lentulus Batiatus, antrenorul gladiatorilor din Capua.
Ea este cumnata mea.
Doamnă, vă rog.
Merg cu copilul ei
în Aquitania cu un act de liberă trecere de la senat.
- Uită-te prin bagaje. - Niciun cuvânt, te rog.
Ce ai spus ?
Spartacus.
Spune-i doamnei că nu are voie să zăbovească.
Imediat.
- Plecaţi ! - Da.
Acesta este fiul tău.
Este liber, Spartacus !
Liber !
Este liber.
Îşi va aminti de tine, Spartacus.
Pentru că eu îi voi spune.
Îi voi spune cine a fost tatăl lui şi la ce a visat !
Varinia, ai milă de noi. Urcă în căruţă.
Iubitul meu.
Te rog, mori.
Te rog, mori, iubirea mea.
De ce nu mori ?
Hai.
La revedere, iubirea şi viaţa mea. Adio.
SFÂRŞIT