1881, PRÆSIDENTSKABET I BENGALEN, INDIEN
Hvorfor kastede du blomsterne? Kom!
Bulbbul?
Hvor er pigen?
Fanget!
I træerne igen!
Hvem er Pishima?
Lidt af en gadeunge,
men vi tager os af hende.
Hey!
Han har ret.
Nu skal jeg gøre dig klar igen.
Pishima, hvorfor skal jeg have tåringe på?
Fordi der er en nerve her.
Hvis der ikke er pres på den, flyver piger væk.
Som en fugl?
Nej, det er for at styre dig.
Pishima…
Styre? Hvad er det?
Pishima!
Far. Pishima!
Hvad laver du, din tosse?
Hun må være blevet bange.
Pishima!
Vil du høre en historie?
Er den uhyggelig?
Ja.
Engang for længe siden…
var der en heks.
Hun boede i træer.
I skovens mørke dyb…
Hendes fødder var drejet helt rundt.
Den blodtørstige dæmon ventede...
og ventede på dagen...
hvor prinsessen kom...
så hun kunne sluge hende.
Dukke!
Mahendra!
Jeg forbød dig at komme her.
Binodini, kan du ikke holde ham i skak?
Tilgiv mig, herre.
Mahendra...
Min bror...
Han er som et barn.
Hvor er han?
Hvem?
Min mand…
Det er mig.
Nej, du er stor. Han er lille.
Han var med mig i bærestolen.
Han fortalte mig historier.
Han hedder...
Satya.
Når du bliver voksen, kender du forskel
på en mand og en svoger.
20 ÅR SENERE
Sæt farten ned!
Undskyld, Satya Thakur!
Det her sted er ikke sikkert. Her er farer.
Hun bor her.
Hvem?
Heksen…
Vågnede du, hr. Satya?
Sov. Vi vækker dig, når vi når til herregården.
Sover fruen?
Ja.
-Skal jeg hente mad? -Nej, det er fint.
Vær nu ikke ked af det.
Det er for sent. Hvad vil din stakkels første kone gøre?
De skal bo sammen som søstre.
Forsvind.
Hvis hun får problemer, får du med mig at bestille.
Du holder det over dem.
En…
To…
Tre...
Fire...
Fem...
Seks...
Syv, otte...
Ni...
Ti...
Elleve, tolv...
Og så?
-Tretten... og så pustede heksen lyset ud
på prinsessens værelse.
Fjols!
Og så?
Hun kom op i sengen, og…
Hvad skyldes æren ved besøget?
Jeg er med. Du kommer for at tjekke din arv, ikke?
Svigerinde.
Jeg har ikke hørt fra dig i fem år.
Du kan ikke pludselig savne mig.
Jeg skrev til herren
og spurgte til dig.
Han svarede ikke...
Jeg ville komme for tre år siden...
da bror Mahendra...
blev dræbt.
De siger, at...
heksen dræbte ham.
Og tror du på det vrøvl?
Slet ikke…
Det siger Binodini.
Alt har ændret sig i de sidste fem år, ikke?
Selv herren tog hjemmefra…
Hvad gik galt?
Vil du gerne møde Binodini?
Binodini, svigerinde.
Lillebror?
Gudinden har ikke været god ved mig…
Hvilken søster?
Hvordan kan du holde rosenkransen og forbande Gud samtidigt?
Mange bønner føles som en klagesang.
Jeg tilbragte hele mit liv i bønner...
Og se...
hvad jeg fik...
Heksen dræbte Mahendra på bønnedagen.
Selv hvis nogen dør af feber,
bebrejder folk heksen.
Hej!
Havde Mahendra feber?
Han lå der druknet i sit eget blod.
Du så alt.
Svigerinde... Det lyder som et dyreangreb...
Kan du huske, bror Indranil fortalte os om en menneskeæder?
Der var snoede, blodige fodspor
på gulvet.
Det var en heks.
Det vrøvl igen.
Før var der ingen heks i kongeriget.
Hvor er hun pludselig landet fra?
Fra træerne.
Hey!
Og så?
Hun kom op i sengen, og…
Hvad laver I to i mørket?
Hvad, søster, hvorfor ødelægger du alt?
Undskyld, frue.
Jeg kom for at sige, at din mand vil se dig.
Hvorfor?
Jeg aner det ikke.
Selvom jeg tager mig af ham,
vil han stadig have dig.
Jeg ved ikke, hvorfor han stadig vil have sin Bulbbul.
Hvordan siger man til ham,
at hans kone kun vil have Satya…
Hun sover om dagen.
Jager om natten...
Okay...
Så vil jeg jage om natten...
Jeg tror ikke, Binodini bliver tilfreds, før du har udstoppet
og monteret heksens hoved på trofævæggen.
Tiger…
Hjort...
Heks!
Hvor blev den søde, milde frue af...
Hvad gjorde du med hende?
Jeg åd hende.
Hvor er fruen?
Nedenunder. På verandaen.
Du er besat af mine fødder.
Hvor observant.
Hey, har du mødt doktor Sudip?
Doktor?
Er alt i orden?
Ja,
han er bare på besøg.
Jeg går nu.
Jeg må se til hende.
Hvornår vil den herre ændre sig?
Herre? Hvem?
Hr. Dinkar…
Han er en fin mand.
Hans kones brækkede knogler viser noget andet.
Hun hjælper ikke. Hun siger altid:
"Jeg faldt ned ad trappen."
Måske er det sandt.
Der er kun et hus her med trapper.
Frue.
Hvor tit har jeg sagt, du ikke skal kalde mig frue.
Som du vil. Frue.
Vil du på jagt med den unge lord?
Jeg redder liv,
men kan ikke tage liv.
Deres Nåde.
Hvorfor irriterer han dig sådan?
Du burde være skjult for ham.
Kommer du ikke for sent til jagten?
Hr. Dinkar.
-Ja, herre. -Kunne du ikke samle flere til jagt?
-Alle er bange for heksen. -Slut med det vrøvl! Kom så!
Satya, herre!
Vi advarede dig om,
at det er churellen.
Det er en morder,
en dræber...
en mand.
Ring til politiet.
Javel.
Jeg bor i nærheden.
Vi kan opbevare liget der i nat.
Du er så tæt på skoven.
Så du...
eller hørte noget?
Nej.
Intet.
Intet menneske…
eller dyr.
Intet.
Hvordan gik jagten?
Hr. Dinkar blev dræbt.
Og det var ikke et dyr.
Det er en mands værk.
Hvorfor?
Hvorfor ikke en kvinde?
Hvilken kvinde er i stand til sådan en brutalitet?
Frue...
Det føles som i gamle dage...
I to,
der sludrer løs.
Hvad skyldes æren?
Har Satya ikke sagt det?
Han bad mig komme.
Han sagde, du er helt alene her, forsvarsløs
dag og nat.
Alle kan gå lige ind og udnytte dig.
-Derfor... -Nej.
Jeg...
Jeg tænkte bare,
det er bror Mahendras dødsdag.
Vi er alle samlet,
så du bør holde et bønnemøde for ham.
Ikke?
Sig, jeg kommer!
Nu er jeg her, du behøver ikke gøre det.
Det er bedst at holde os til det, vi er beregnet til.
Du er husets frue, ikke herre.
Ikke?
Jeg mener,
hvorfor bekymrer du dig om noget unødvendigt?
Du ser udmattet ud.
Eller måske er grå
bare ikke din farve.
Alle er ikke så heldige som du,
som ser pæn ud i dit enketøj.
Åh, ja
Din skamløse tøjte
Hvorfor går du ned ad
Havestien, når du ved Den fører til det svin
Frue!
Kom!
Sæt dig.
Lad os give dig olie i håret.
Senere.
Juveleren har sendt nye ting…
Kom og se.
De er udsøgte.
Vælg nu et par småting.
Du har næsten ikke noget hjemmefra.
Du trist ud, pyntet med al din medgift.
Hvad nu, hvis folk siger,
jeg mere ligner husets frue, end du gør.
Jeg er ligeglad.
Det ved vi. Du er ligeglad med, hvad folk siger og tænker.
Tag i det mindste nogle nye tåringe.
Dine er vist lidt løse.
Jeg tager dem senere.
Åh, ja
Din skamløse tøjte
Du blæser på at passe på, hvorfor?
Hvorfor? Lad være
Jeg beder dig
-Hvil i fred! -Hvil i fred!
Held og lykke.
Hvad nytter det at have dig i denne position?
Der har været så mange mord, og du har ingen mistænkte?
Mistanker tæller ikke.
Vores britiske lov kræver beviser.
Hvad venter du på?
Det er en morder...
En morder...
en mand...
Du er så tæt på skoven.
Så eller hørte du noget?
Vil du have betelblade?
Svigerinde...
Hvornår kom lægen til byen?
Åh! ham?
Lige før din bror rejste hjemmefra.
Besøger han
tit fruen?
Hvor skulle jeg vide det fra?
Jeg bor ikke her.
Da du var her.
Besøgte han hende dengang?
Vi talte lige om dig.
Jeg bør gå.
Jeg skal møde betjenten.
Vi mødes til middag.
Han afhørte mig om Sudip.
Doktor Sudip er...
en fin mand.
Måske var det et tilfældigt spørgsmål.
Og du gav dit besyv med?
Mig?
Jeg sagde ikke...
Du kender mig...
Jeg er aldrig ond eller siger noget, der kan få nogen i knibe.
Betelblad?
Lav det…
betelbladet.
Bulbbul?
Nej...
-Spil. -Slip...
-Spil. -Lad være...
Mahendra!
Surmuler han?
Satya?
Bror…
kom her!
Tilfreds?
Jeg har bedt havemanden om at plukke nogle mangoer.
Vil du lave pickles til mig?
Eller spiser du dem selv?
Betelblade?
Okay.
Jeg har
parfume til dig.
Har du overvejet forslaget?
Forslaget?
Frieriet til Satya.
Jeg har sagt det.
Hvad synes du, unge brud?
Unge brud?
Ups!
Jeg kom for meget marmelade i betelbladet.
Jeg talte over mig.
Jeg...
Jeg mente frue.
Så svar, frue.
Skal vi få Satya gift?
Hvorfor spørger du hende?
Hey!
Hun har lov til at vælge først.
Skal vi ikke tale med hende, før vi får en anden til ham?
Skal vi ikke spørge Satya?
Hvad?
Det forslag, Binodini har til ham…
Du er ikke glad for det, vel?
Når jeg skriver min del, er det en god historie.
Så kommer du ind og gør den uhyggelig.
Hvor kom det spøgelse af en pige fra?
Du skrev det. Så forklar mig det.
Svigerinde.
Var dit barndomshjem ikke blåt?
Hvorfor maler vi ikke det her blåt?
Det ser lidt slidt ud,
og så savner du ikke dit barndomshjem.
Hvorfor male det?
-Det er fint. -Hey.
Vi sidder begge og skriver der. Skal det ikke se pænt ud?
Hvornår får du tid til at skrive, når du er gift?
Gift?
Binodini har et forslag til dig.
Jeg skal ikke giftes.
Alle bliver gift.
Præster gør ikke. Troubadourer gør ikke,
og ugler gør ikke.
Og hvis I tvinger mig til det,
løber jeg væk med sigøjnerne
og synger vrøvlesange.
Det er ikke hans skyld...
Det er denne alder.
Han tilbringer al sin tid med hende.
Det måtte ske.
Hvorfor har du aldrig sko på?
Det er trættende, du aldrig lærer det.
Jeg arrangerer, at du kan tage til London.
Gør du?
Jeg har sagt til Binodini, at du altid kan blive gift senere.
-Efter din uddannelse. -London?
Kan du ikke huske det? Jeg sagde,
Satya tager til London for at læse jura.
Men læs nu ikke hele tiden.
Rejs,
mor dig.
Og send mig lange breve, hvor du fortæller mig alt.
Jeg skriver hver uge.
Men nu?
-Skal han rejse nu? -Ikke nu.
Efter festivalen.
Vi må have syet varmt tøj til dig.
Jeg har hørt, det bliver koldt der. Der er også sne.
Men festivalen er kun om tre måneder. Hvordan arrangerer vi det hele?
-Så snart... -Du skal jo ikke gøre noget.
Hvorfor kommer du ikke med, bror?
Ikke nu. Måske senere.
Om tre måneder.
Jeg har skrevet min del…
nu skal du skrive resten.
Hvordan færdiggør vi historien?
Der er stadig tid.
Hvad med huset ved skoven?
Du ville have det malet.
Det gør jeg, før jeg rejser.
Så kan du sidde der og skrive.
Jeg er bange for at være der alene.
Jeg er bange for at være her alene.
Hvem vil tale med mig nu? Hvem vil jeg...?
Jeg skriver hver dag.
Jeg er snart tilbage.
Og hvis ikke?
Tænd dog lampen.
Hvad skjuler du?
Intet…
Hvorfor ser du så skyldig ud, Bulbbul?
Nej.
Det er bare noget...
personligt.
Det eneste personlige i en kones liv er hendes mand.
Jeg er på vej til Calcutta...
sammen med Satya.
Hvorfor?
Hvorfor tager du Satya med?
Han skal have sine rejsedokumenter underskrevet af ham.
En...
To...
Tre...
Fire...
Fem...
Seks...
Syv, otte...
Ni, ti, elleve, tolv, tretten, fjorten...
Klar eller ej, nu kommer jeg!
Klar eller ej, her kommer jeg!
Du er tilbage, herre.
Satya?
Vi har sendt ham til London.
SATYA THAKUR FRU BULBBUL CHAUDHARY
Nej!
Har Mahendra sovet?
Ja!
Hvordan går det med frune?
Hvor er jeg dum.
Hun må jo være helt knust
af sorg.
SATYA BULBBUL
Skal du rejse?
Der er intet her for mig.
Bare rolig.
Jeg sender penge.
Hun er ikke ved bevidsthed endnu. Jeg har gjort det nødvendige.
Men...
-Hendes fødder... -Hun faldt ned ad trappen.
Faldt hun ned ad trappen?
Betal lægen,
og giv ham ekstra for hans tjenester.
Undskyld, jeg forstyrrer så tidligt.
Der er sket endnu et mord.
Der er et vidne, en lille pige.
Hun er vist i chok.
Den stakkel.
Hun sagde…
Hvad?
At Gudinden dræbte ham.
Jeg vil tale med hende.
Hun er bedøvet.
Lægen gav hende en pille.
Hvilken læge?
Doktor Sudip.
Heldigvis var han i nærheden.
Tyv!
Det er en bøde.
Du har ikke besøgt mig i dagevis.
Jeg troede, Satya var her, og du ville have travlt.
Det er ham, der har travlt med en ny hobby.
Hvad var det, du læste for mig om detektiven?
Sherlock.
Ja.
Satya leger Sherlock for tiden.
Det er ikke sjovt.
Han mistænker dig.
Det passer slet ikke, så hvorfor bekymre dig?
Det kommer an på, hvad han mistænker mig for.
Jeg forventer intet.
Jeg ved,
du er for god til mig.
Og derfor trækker jeg grænser.
For at beskytte mig selv.
Kryster.
Ja.
-Er alle rapporterne her? -Ja, Satya Thakur!
Underskriften!
Det er doktor Sudips.
Han kom for at undersøge liget.
Doktor Sudips underskrift på Dinkars mordrapport.
Hvad er de papirer?
En historie…
en skræmmende en.
Vil du høre den?
En mand kommer til byen,
og pludselig
bliver folk myrdet.
Men det er ikke det skræmmende.
En pige går i hans fælde,
hun glemmer sig selv.
og hun glemmer rigtigt fra forkert.
Hun forlader al skam og alt det, der var godt og sandt om hende.
Også sin mand.
Og så sker der noget upassende.
Så hendes mand går væk fra hende.
Sikken god historie.
Svigerinde.
Så er det nok.
Du begik en fejl...
Vi går ud fra,
I to var alene.
Uforstandigt,
og Sudip udnyttede det.
Bare sig det. Du er jaloux på Sudip.
Sig ikke hans navn.
Sudip.
Svigerinde.
Sudip.
Hvor har du ændret dig.
Jeg har skrevet til din mand
for at bede om råd.
Han tager dig nok ikke tilbage,
men måske kan vi sende dig hjem til din far.
I er alle ens.
Herre, er det dig?
Dukke!
Stå op!
Spil!
Nej!
Spil!
Stå op!
Du er gift ind i en kongelig familie.
Hvorfor græder du?
Ti stille.
Han er lidt...
skør.
Men han er fin efter ægteskabet.
Han er lidt skør.
Men...
han er kongelig.
Ti stille.
Han er lidt skør,
men du får mange juveler.
Han er lidt skør, men…
du bliver svøbt i silke.
Du får respekt.
Vær stille.
Han er lidt skør, men...
hvis ikke ham, så tager broren
sig af dig.
Vi holder hemmeligheder i vores hjem.
Så ti stille.
Hvordan går det?
-Han er ved bevidsthed nu. -Godt.
Jeg havde sagt, ingen måtte røre dine fødder.
Forsigtig.
De har åbnet stingene igen.
Hvem gjorde det?
Frue, du kan stole på mig. Jeg er din læge.
Så gør dit arbejde og gå.
Frue.
Alt er klar til bønnemødet.
Bønnemøde?
Bønner til Mahendras dødsdag.
Åh.
Det er sandt.
En helligdag for os to.
Hvor skal du hen?
Bare rolig.
Jeg tager ikke loven i mine egne hænder.
Da jeg mødte dig første gang,
ville jeg myrde dig af en eller anden grund.
Nu ved jeg hvorfor.
Domstolen i Calcutta vil dømme dig…
Min far smed mor ud af huset i går aftes.
Hans nye kone formede ham,
og se nu, hvad mor gjorde.
Hvor er din far?
Han har taget Satya.
Hvor hen?
Du er stadig ikke bange.
For hvad?
Du begår forbrydelser.
For konsekvenserne?
Du tror, du går fri.
Hvis det afhænger af loven, så ja.
-Jeg mistænker dig... -...for noget helt andet.
Men du vil straffe mig for en anden forbrydelse.
Men der er en udvej.
Du kan blive bevist uskyldig,
hvis der er en heks, og hun besøger os nu.
Chauffør!
Stå stille, eller jeg skyder.
Chauffør!
Er du faldet i søvn?
Ret dine fødder ud.
Hvordan vil du så komme dig?
Jeg er helbredt.
Frue!
-Frue! -Doktor!
Det var...
Det er hende.
Der er en heks!
Vi må finde hende.
-Kom så! -Gå hjem.
Hvad?
Tag hjem.
Hvorfor?
Jeg er ikke bange for hende.
Hvis du er bange, kan du gå.
Vi ved da,
du er uskyldig.
Du kan gå.
-Hvad laver du? -Jeg jager hende!
Stop!
Hvorfor vil du stoppe mig?
Hvorfor vil du redde hende? Hvem er hun?
Hun er kun en ven, men hun er ikke alt for dig.
Hvorfor er du så glad for en dæmon?
Hun er ikke en dæmon,
men en Gudinde.
Der er et vidne,
en lille pige.
Hun sagde, at Gudinden dræbte ham.
Hr. Dinkar? En fin mand.
Konens brækkede knogler tyder ikke på det.
Gudinden har ikke været god mod mig.
Jeg var fordybet i bønner, da heksen dræbte Mahendra.
Frue!
Hvad har du gjort?
Hvorfor vil du redde hende?
Hvad er hun for dig?
Hun er kun en ven, men er din svigerinde ikke alt for dig?
Og det var ikke et dyr.
-En mand gjorde det. -Hvorfor? Hvorfor ikke en kvinde?
En...
To...
Tre...
Fire...
Fem, seks...
Syv, otte...
Ni, ti...
Elleve, tolv...
Tretten, fjorten...
ET ÅR SENERE
Kære bror.
Jeg troede altid,
at jeg ville være ligesom dig.
Men jeg forlader huset for evigt.
Fordi jeg er bange for,
at det bliver sandt.
Fordi jeg frygter,
at det måske
allerede er sandt,
Vi er alle ens.
Vores hænder er plettede med deres blod.
Der er ingen forskel på os.
Herre.
Bulbbul?
Tekster af: Pernille G. Levine